справа № 274/3968/20
провадження № 2-о/0274/90/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.12.2020 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Бердичівська державна нотаріальна контора, Виконавчий комітет Бердичівської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В с т а н о в и в :

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме просить суд встановити факт належності їй - ОСОБА_1 , договору дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 від 06.03.1995 року, реєстраційний номер 4-1333.

Свої вимоги заявниця мотивує тим, що при оформленні договору дарування, в ньому була допущена помилка в зазначені її імені, а саме помилково зазначено ім`я " ОСОБА_2 " замість " ОСОБА_3 ", що відповідає даним, що містяться в паспорті громадянина України від 07.08.2001 року, який видано Бердичівським МРВ УМВС України. З приводу виправлення зазначеної помилки заявниця зверталась до Бердичівської державної нотаріальної контори, проте їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності документу.Через наявну помилку у договорі дарування, який є правовстановлюючим документом, заявниця позбавлена права вільно розпоряджатися своєю власністю.Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що іншим шляхом виправити допущену помилку неможливо, заявниця просила задовольнити її заяву.

У судове засідання учасники справи не з`явилися. Від заявниці та заінтересованих осіб - Бердичівської державної нотаріальної контори, Виконавчого комітету Бердичівської міської ради надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутності.

Заяви сторін долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що подана заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. (п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно договору дарування від 06.03.1995 року, посвідченого Державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер 4-1333, ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_5 прийняла в дар 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 13).

В той же час, відповідно до копії паспорта громадянина України, виданого 07.08.2001 року, Бердичівським МРВ УМВС України, Довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, ім`я заявниці зазначено як " ОСОБА_3 " ( а.с. 10).

Згідно повідомлення Бердичівської державної нотаріальної контори від 02.06.2020 року, ОСОБА_1 відмовлено у виправленні описки на підставі п. 5.4.12 Правил ведення нотаріального діловодства, згідно якого дописки, чи виправлення можуть бути зроблені тільки під час вчинення нотаріальної дії. Тому, усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності правовстановлюючого документа заявниці неможливо ( а.с. 15).

Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який необхідний заявниці для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

У даному випадку, виключним способом захисту права заявниці є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їй договору дарування квартири.

Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявниці реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною їй квартирою з дотриманням вимог чинного законодавства.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 , на підставі договору дарування від 06.03.1995 року, посвідченого Державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер 4-1333 належить 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Однак в зазначеному договорі допущено помилку в зазначенні імені заявниці " ОСОБА_2 " замість " ОСОБА_3 ".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10,76-81, 263-265, 294, 315, 319, 354 ЦПК кодексу України, суд, -

В и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Бердичівська державна нотаріальна контора, Виконавчий комітет Бердичівської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу - Договору дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 від 06.03.1990 року, посвідченого Державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер 4-1333.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий: Т.М.Вдовиченко