ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1687/20
Провадження №2/477/769/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судових засідань Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту та визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач у вересні 2020 році звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому виклав наступні вимоги та їх обґрунтування.

Він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема і земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Південний» в с. Котляреве Жовтневого району Миколаївської області, розміром 2,86 умовних кадастрових гектарів, яка їй належала відповідно до сертифікату серії МК № 0170482, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 01 серпня 1997 року.

Він прийняв спадщину після її смерті так як постійно проживав з померлою, проте Жовтневою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа після смерті матері за заявою його брата ОСОБА_2 , хоча він мав право тільки на Ѕ частину спадщини, тому в цивільній справі № 477/2241/18, яку розглядав Жовтневий районний суд Миколаївської області в спорі між ними, його зустрічний позов був частково задоволений і визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 лютого 2005 року, але щодо вимог про визнання права на спадкування на земельну частку (пай) була відмовлено, оскільки не було доведена неможливість нотаріального оформлення цієї спадщини.

В той же час, на його звернення до нотаріуса він отримав відмову, так як не представив належним чином правовстановлюючий документ про право на спадкову земельну частку (пай). Але сертифікат він не міг подати, бо він вже був використаний відповідачем при оформленні спадщини особисто на себе, а також відповідач, на підставі отриманого свідоцтва про спадщину на земельну частку (пай) зазначеного вище розміру, оформив і отримав державний акт про право власності на земельну ділянку серії МК №039221 від 27 квітня 2006 року.

Вважав, що, оскільки державний акт видано на під ставі скасованого свідоцтва про право на спадщину за законом, то він також підлягає визнанню недійсним.

Таким чином, просив скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку, оформлений на ім`я відповідача, та визнати за ним, як спадкоємцем першої черги за законом, право на Ѕ частину земельної частки паю, розміром 2,86 умовних кадастрових гектарів, який належав його матері ОСОБА_3 .

Відзиву на позовну заяву відповідач не подав.

Ухвалою від 02 листопада 2020 року підготовче провадження було завершено і справа призначена до розгляду по суті заявлених вимог.

В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Представниця позивача надала заяву з проханням розглядати справу без їх участі і задовольнити позов.

Відповідач будь-яких заяв не подав.

Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд справи без участі сторін, дослідивши матеріали та докази справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка на час смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі право на нерухоме майно у виді земельного частки (паю) розміром 2,86 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Південний», розташованої в межах Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області.

Часом відкриття спадщини є день її смерті.

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні норми ЦК України 1963 року.

Відповідно до ст. 549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року).

Відповідно до ст. 524 цього Кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно зі ст. 525 та ст. 526 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу; місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місце знаходження майна або його основної частини.

Статтями 529 та 530 того ж Кодексу передбачено хто із осіб відноситься до першої та другої черги спадкоємців за законом, в тому числі до спадкоємців першої черги відносяться дружина та діти померлого. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Даних про те, що за свого життя ОСОБА_3 склала заповіт, не встановлено.

Слід відмітити, що Постановою Верховної Ради України № 1377-VIII від 19 травня 2016 року «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський. Крім того, згідно з постановою ЦВК № 437 від 07 жовтня 2016 року Про перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад і відповідних сільських, селищних, міських голів 18 грудня 2016 року Котляревська сільська рада Вітовського району Миколаївської області увійшла до складу Шевченківської сільської ради цього ж району.

Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 09 грудня 2019 року, доданою позивачем до позову, на час смерті ОСОБА_3 з нею постійно проживав і був зареєстрований позивач її сиин ОСОБА_1 .

Таким чином він вважається таким що прийняв спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном.

В той же час, 03 лютого 2005 року за заявою відповідача Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 . В своїй заяві він вказав, що прийняв спадщину, а інших спадкоємців немає.

03 лютого 2005 року Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області ОСОБА_2 було оформлено та видано свідоцтво про право на спадщину за законом в цілому про право на земельну частку (пай) розміром 2,86 умовних кадастрових гектарів.

Разом з тим, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 лютого 2012 року у цивільній справі № 1411/325/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та виконавчого комітету Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно та визначення його частин встановлено, що відповідно до положень статей 529, 549 ЦК Української РСР1963 року вони є спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_3 .

На це також підтверджено рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2019 року у цивільній справі № 477/2241/18 в спорі між тими ж сторонами.

Відповідно до частини 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вищезазначеними рішеннями встановлено, що ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину після смерті матері.

Крім того, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2019 року в цивільній справі № 477/2241/18 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину житлового будинку та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про спадщину за законом та визнання права власності на Ѕ частину земельної частки (паю), первісний позов був задоволений повністю і за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку по АДРЕСА_1 . Цим же рішенням суду зустрічний позов задоволено частково: визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.02.2005 року на всю земельну частку (пай) розміром 2,86 умовних кадастрових гектарів, у спадковій справі № 33/2005, видане державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області Грищенко Л.А., зареєстроване у реєстрі за №2-64.

Суд в цьому рішенні визначив, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку нотаріусом було враховано некоректну інформацію, оскільки не було відомо про існування ще одного спадкоємця першої черги, який фактично прийняв спадщину та чиє право на спадкування в результаті видачі цього свідоцтва було порушене, тому суд і прийшов до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог позивача за зустрічним позовом.

В той же час, 24 квітня 2006 року ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03 лютого 2005 року на земельну частку (пай), оформив та отримав у власність земельну ділянку, площею 2,94 га, розташовану в межах території Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, про що Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області йому був оформлений і виданий державний акт серії МК № 039221.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданої органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Отже, недійсним у судовому порядку може бути визнано акт (рішення) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових осіб, якщо він не відповідає вимогам законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав акт (рішення), але при цьому обов`язковою умовою для визнання акту недійсним є порушення в зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Виходячи зі встановлених обставин, та беручи до уваги недійсність свідоцтва про право на спадщину слід вважати, що державний акт про право власності на ділянку, який є похідним виникнення права власності на ділянку від права на земельну частку, отриману в порядку спадкування, тому його слід визнати недійсним.

Крім того, позивач ОСОБА_1 звернувшись до Вітовської (раніше Жовтневої) державної нотаріальної контори Миколаївської області з питанням видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , отримав від державного нотаріуса постанову від 01 липня 2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ним не було подано правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). Нотаріусом вказано, що в спадковій справі, заведеній після смерті ОСОБА_3 міститься тільки завірена копія сертифікату про право на земельну частку (пай) на її ім`я.

Тобто слід констатувати, що оригінал сертифікату серії МК № 0170482, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 01 серпня 1997 року, необхідний позивачу для оформлення спадщини, ні у нього, ні у нотаріуса не має.

За пунктами 4.1, 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус перевіряє наявність спадкоємців, які прийняли спадщину, а також наявність правовстановлюючих документів, у разі їх відсутності, роз`яснює про вирішення такого питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що право на земельну частку (пай) за життя належало спадкодавиці ОСОБА_3 , тому входить до складу спадщини після її смерті і в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям відповідно до розміру їх часток в спадщині, тобто позивачу в порядку спадкування за законом на Ѕ її частину.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не можуть захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права на нерухомість в порядку спадкування.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати недійсним державний акт серії МК № 039221 на ім`я ОСОБА_2 про право власності на земельну ділянку, площею 2,94 га, розташовану в межах території Котляревської сільської ради Жовтневого району (тепер територія Шевченківської сільської ради Вітовського району) Миколаївської області, виданого 24 квітня 2006 року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на 1/2 частину земельної частки (пай) розміром 2,86 умовних кадастрових гектарів, розташованої в межах території Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, яка належала їй відповідно до сертифікату серії МК № 0170482, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 01 серпня 1997 року.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст складено на 28 грудня 2020 року.

Суддя Р.В. Козаченко