Справа № 487/6948/20
Провадження № 2/487/2578/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Гулого С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 5000 грн. і до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що вона з 2016 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дитина син ОСОБА_3 . 19.06.2018 вони зареєстрували шлюб та проживали разом до травня 2020, після припинення фактично шлюбних відносин, дитина залишилась проживати разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач ухиляється від надання дитині матеріальної допомоги. Відповідач здоровий, працездатний, працює неофіційно, не має інших утриманців, тому спроможний надавати матеріальну допомогу.

Ухвалою від 24.11.2020 відкрите провадження у справі.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила викладені обставини, просила про задоволення вимог. Зазначила, що у них з відповідачем виникають сварки, тому вона повертається жити до своїх батьків, які і допомагають їй з дитиною, також вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, останнім часом вона проживає разом з дитиною у відповідача, він надає кошти на дитину, але це не постійно та на час коли проживають разом, тому наполягає на стягненні з нього аліментів. Розмір аліментів визначила виходячи з потреб дитини, їй не відомо заробіток відповідача, але вважає, що він зможе сплачувати аліменти у такому розмірі.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував сплачувати аліменти на утримання дитини, але виходячи з його заробітку, може сплачувати 1500-1700 грн. на місяць, зазначив, що він постійно допомагає дитині добровільно, покупає одяг, іграшки, після сварок позивач повертається до батьків жити, не дає побачитися з сином, але на теперішній час вони проживають разом та він турбується про свою родину.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2016 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дитина син ОСОБА_3 , батьком якого вказано відповідача. 19.06.2018 сторони зареєстрували шлюб. З травня 2020 року, разом проживають періодично, у зв`язку з тим, що виникають сварки, дитина проживати разом з позивачкою нею та знаходиться на її утриманні. На утримання дитини відповідач надає матеріальну допомогу періодично та не в повному обсязі.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Проте способи виконання обов`язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали, а позивачка наполягає на стягнення аліментів саме на підставі рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з ОСОБА_4 суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, працює не офіційно, тому має об`єктивну можливість виплачувати аліменти, а також матеріальний, сімейний стан відповідача, відсутність інших утриманців, будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідачем не надано, тому, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог частково щодо сплати аліментів у розмірі 1500-1700 грн. щомісячно, відсутність доказів щодо розміру отриманого доходу, виходячи в першу чергу з інтересів та потреб дитини, суд вважає можливим стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1900 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 76, 81 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1900 грн. щомісячно, починаючи з 18.11.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць в частині стягнення аліментів на утримання дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 840,80 грн.

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: С.М. Афоніна

Повний текст рішення складено 29.12.2020.