ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7667/20 Справа № 210/2841/19 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м.Кривий Ріг

справа № 210/2841/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Державний реєстратор Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійка Інна Анатоліївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 червня 2020 року, яке постановлено суддею Хлистуненко О.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 26 червня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного реєстратора Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійки Інни Анатоліївни про скасування рішень державного реєстратора та скасування записів про державну реєстрацію права власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з 23.03.2005 року є власником нежитлової будівлі критої стоянки, під літерою - «Е», загальною площею - 273 кв.м., індекс номеру витягу: 140213463. На момент укладення договору купівлі-продажу 23.03.2005 року вказана споруда входила до складу комплексу нежитлових споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , власник комплексу - ОСОБА_2 . Після придбання об`єкту, рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради від 18.05.2005 року за № 259, об`єкту, який належить позивачу по справі, було встановлено нумерацію та присвоєно адресу: АДРЕСА_2 .

При оформленні документів на реєстрацію кадастрового номеру на земельну ділянку, розташовану під належним йому об`єктом нерухомого майна, позивачу стало відомо про те, що частина належного йому нерухомого майна знаходиться на земельній ділянці, яка передана у строкове користуванні іншій особі.

Також позивач дізнався, що 26.03.2005 року ОСОБА_2 також було відчужено споруду нежитлову металеву будівлю вулканізаторської під літерою «Д», загальною площею 40,0 кв.м., яка також входила до складу комплексу нежитлових споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Власниками споруди, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Перекопською І.С., стали ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Обидва об`єкта «Е» і «Д» чітко відображені на загальному плані БТІ комплексу нежитлових споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , власник комплексу - ОСОБА_2 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.05.2019 року позивачу стало відомо, що 18.02.2017 року державним реєстратором Копійка І.А. проведено реєстрацію змін по об`єкту нерухомого майна, а саме, нежитлову металеву будівлю вулканізаторської під літерою «Д» загальною площею 40,0 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, яка належала ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , внаслідок чого загальну площу об`єкту нерухомості безпідставно збільшено до 491,0 кв.м., відомості про що внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер рішення 37911733 від 02.11.2017 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.05.2019 року, підставою для вчинення вищевказаних реєстраційних дій (дата реєстрації 18.02.2017 року, номер запису 19279453) слугував технічний паспорт на нежитлові будівлі згідно опису: нежитлова будівля шиномонтажу Д, загальна площа 40,0 кв.м., адміністративно-побутова будівля Е-1, загальна площа 27,6 кв.м., ангар Ж, загальна площа 159,8 кв.м. - не є капітальною спорудою, навіс К, загальна площа 160,7 кв.м. - не є капітальною спорудою, майстерня 3, загальна площа 33,2 кв.м., навіс Є, загальна площа 69,7 кв.м. - не є капітальною спорудою, замощення І, ворота №1,2,3, огорожа №4 за адресою: АДРЕСА_3 , який виготовлений 23.10.2017 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6

Згідно даних Реєстру дозвільних документів ДАБІ, інформація про видачу сертифіката на об`єкт будівництва «Реконструкція нежитлова будівля шиномонтажу Д, загальна площа 40,0 кв.м., адміністративно-побутова будівля Е-1, загальна площа 27,6 кв.м., ангар Ж, загальна площа 159,8 кв.м. - не є капітальною спорудою, навіс К, загальна площа 160,7 кв.м. - не є капітальною спорудою, майстерня 3 загальна площа 33,2 кв.м., навіс Є, загальна площа 69,7 кв.м. - не є капітальною спорудою, замощення І, ворота №1,2,3, огорожа №4 за адресою: АДРЕСА_3 ,» - відсутня, у зв`язку із чим підстав для реєстрації змін технічних характеристик по вищевказаному об`єкту нерухомого майна, які відбулись у зв`язку з проведенням будівельних робіт, у державного реєстратора не було.

Таким чином, державним реєстратором Копійкою І.А. безпідставно та незаконно проведено реєстрацію змін по об`єкту нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі шиномонтажу Д, загальна площа 40,0 кв.м., адміністративно-побутова будівля Е-1, загальна площа 27,6 кв.м., ангар Ж, загальна площа 159,8 кв.м. - не є капітальною спорудою, навіс К загальна площа 160,7 кв.м. - не є капітальною спорудою, майстерня З, загальна площа 33,2 кв.м., навіс Є, загальна площа 69,7 кв.м. - не є капітальною спорудою, замощення І, ворота №1,2,3, огорожа №4 за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, який станом на 03.05.2019 року належить: 1/2 частина ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 30.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А., реєстровий №1813, та 1/2 частина ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 30.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А., реєстровий №1812.

Позивач зауважує, що вищевказаним рішенням, дією державного реєстратора Копійка І.А. було порушено не тільки його особисті інтереси, а також інтереси держави та територіальної громади м. Кривого Рогу через недотримання порядку прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту та подальшої незаконної державної реєстрації змін технічних характеристик об`єкта нерухомого майна.

На підставі наведеного вище позивач просив суд скасувати реєстраційну дію, індексний номер запису про право власності 19279453 від 18.02.2017 року, прийняте державним реєстратором Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійка І.А., яка провела реєстрацію змін права власності по об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що державним реєстратором Копійкою І.А. безпідставно та незаконно проведено реєстрацію змін по об`єкту нерухомого майна, а саме нежитлова будівля шиномонтажу Д, загальна площа 40,0 кв.м., адміністративно-побутова будівля Е-1, загальна площа 27,6 кв.м., ангар Ж, загальна площа 159,8 кв.м. - не є капітальною спорудою, навіс К загальна площа 160,7 кв.м. - не є капітальною спорудою, майстерня З, загальна площа 33,2 кв.м., навіс Є, загальна площа 69,7 кв.м. - не є капітальною спорудою, замощення І, ворота №1,2,3, огорожа №4 за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, який станом на 03.05.2019 року належить: 1/2 частина - ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 30.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А., реєстровий №1813, та 1/2 частина - ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 30.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А., реєстровий №1812.

Вищевказаним рішенням державного реєстратора Копійка І.А. було порушено не тільки його особисті інтереси, а також інтереси держави та територіальної громади м. Кривого Рогу через недотримання порядку прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту та подальшої незаконної державної реєстрації змін технічних характеристик об`єкта нерухомого майна.

При цьому суд першої інстанції, в порушення вимог чинного законодавства та практики Верховного Суду дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки визначення предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, що зазначено у правовому висновку в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.12.2019 року у справі № 759/13033/14-а.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Учасники справи, будучи належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, який посвідчено Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською І.С., серія та номер: 1139, належить нежитлова будівля критої стоянки, загальною площею 273 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 140213463 від 04.10.2018 року (а.с.8).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 165435526 від 03.05.2019 року, наявна реєстрація об`єкта нерухомого майна, зокрема, нежитлова будівля шиномонтажу Д, загальна площа 40,0 кв.м., адміністративно-побутова будівля Е-1, загальна площа 27,6 кв.м., ангар Ж, загальна площа 159,8 кв.м. - не є капітальною спорудою, навіс К загальна площа 160,7 кв.м. - не є капітальною спорудою, майстерня З, загальна площа 33,2 кв.м., навіс Є, загальна площа 69,7 кв.м. - не є капітальною спорудою, замощення І, ворота № 1,2,3, огорожа № 4, адреса: АДРЕСА_3 . Реєстраційний номер даного об`єкта нерухомого майна 218. 18.02.2020 року державним реєстратором Криворізької районної державної адміністрації Копійка І.А. внесено зміни про об`єкт нерухомого майна. Реєстраційний номер даного об`єкта нерухомого майна: 218 (а.с.11).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилався на те, що оскаржуваним рішенням, яке прийняте державним реєстратором Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійка І.А., яка провела реєстрацію змін права власності по об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, було порушено його особисті інтереси та інтереси держави та територіальної громади м. Кривого Рогу через недотримання порядку прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту та подальшої незаконної державної реєстрації змін технічних характеристик об`єкта нерухомого майна.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. ст.43, 49, 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Згідно з ст.48 ЦПК України, сторонами в справі можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Відповідачем в цивільному процесі є особа, яка на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими позовними вимогами.

Тільки на сторони поширюються матеріально-правова сила судового рішення і залежно від судового рішення змінюється обсяг їх суб`єктивних особистих та матеріальних прав.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частина 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений порядок державної реєстрації прав, відповідно до якого державна реєстрація розпочинається із прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрації заяви в базі даних заяв. При цьому відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 цього Закону заявником є, зокрема, власник, інший право набувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Процедура скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснюється із дотриманням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також щодо технічної можливості скасування запису пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1141, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Виходячи із вимог Закону, однією із умов скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права (далі державна реєстрація прав) є рішення суду, яке набрало законної сили.

Так, згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що запис про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень держаними реєстраторами вноситься до Державного реєстру прав у разі скасування на підставі рішення суду: рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Крім цього, вказаною нормою Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав державним реєстратором вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Між тим, спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь у такому спорі реєстратора як співвідповідача, якщо позивач уважає його винним у порушенні своїх прав, не змінює приватноправового характеру спору.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у Постанові від 06 листопада 2019 року по справі № 826/3051/18.

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог позивача з тих підстав, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки в даному випадку позивачем оскаржується державна реєстрація речового права на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на відповідних правових підставах, та які не є відповідачами в даному спорі.

При цьому слід зауважити, що апеляційний суд позбавлений можливості залучити до участі у справі співвідповідача, оскільки немає передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі, крім випадків процесуального правонаступництва, передбаченого ст. 55 ЦПК України.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваним рішенням, яке прийняте державним реєстратором Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійка І.А., яка провела реєстрацію змін права власності по об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, було порушено його особисті інтереси та інтереси держави та територіальної громади м. Кривого Рогу через недотримання порядку прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту та подальшої незаконної державної реєстрації змін технічних характеристик об`єкта нерухомого майна, оскільки позивачем по справі не зазначено в чому саме полягає порушення його прав оскаржуваним рішенням та діями державного реєстратора.

При цьому позивачем по справі оскаржується право власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким, на відповідних правових підставах, належить по 1/2 частині кожному, нежитлової будівлі шиномонтажу Д, загальна площа 40,0 кв.м., адміністративно-побутова будівля Е-1, загальна площа 27,6 кв.м., ангар Ж, загальна площа 159,8 кв.м. - не є капітальною спорудою, навіс К, загальна площа 160,7 кв.м. - не є капітальною спорудою, майстерня З, загальна площа 33,2 кв.м., навіс Є загальна площа 69,7 кв.м. - не є капітальною спорудою, замощення І, ворота №1,2,3, огорожа №4, адреса: АДРЕСА_3 , та які не залучені відповідачами по справі.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимого позивача доводи апеляційної скарги про те, що в порушення вимог чинного законодавства та практики Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки визначення предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, що зазначено у правовому висновку в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.12.2019 року у справі № 759/13033/14-а, з огляду на наступне.

Так, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Зазначене підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в Постанові від 30.01.2019 року у справі № 2-797/2008.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц (пункт 41); Постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі №127/93/17-ц (пункт 50); Постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); Постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4)) визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи,.

Відповідно до пункту 40 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункту 31.10 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц ,пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 5 п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Пленум Верховного Суду України у п.8 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному законом. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Суд першої інстанції не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної та доповнень до апеляційної скарги - відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: