Справа № 368/80/19 Головуючий 1 інстанція- Шевченко І.І.
Провадження № 22-ц/824/7808/2020 Доповідач апеляційна інстанція - Савченко С.І.
У Х В А ЛА

іменем України

21 вересня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді та заяву про відвід колегії суддів у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Київського апеляційного суду знаходиться справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування. Колегію визначено у складі судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.

Справа призначена до розгляду на 01 жовтня 2020 року.

Позивач ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду 03 вересня 2020 року заяву про відвід судді Мережко М.В., яка входить до складу колегії, визначеної у встановленому законом порядку для розгляду цієї справи, з підстав п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України. Відвід мотивований його небезпідставними переконаннями у зацікавленості судді у розгляді даної справи на користь його брата ОСОБА_2 . Про відсутність неупередженості і необ`єктивності судді на його думку говорить те, що вона не взяла самовідвід, хоча у якості головуючого розглядала 12 березня 2018 року справу № 368/1473/17 про цей же предмет позову - будинок по АДРЕСА_1 , де він та брат були сторонами. У даній справі протоколи автоматизованого розподілу справи трічі виділяли Мережко М.В. як суддю-доповідача, а саме 18 грудня 2017 року, 03 березня та 06 березня 2018 року. Отже, суддя Мережко М.В. має вирішувати спір сторін, будучи вчетверте розподіленою для слухання аналогічних справ, що викликає у нього сумніви у її здатності винести неупереджене, справедливе та законне рішення і є достатніми підставами для відводу судді, що буде відповідати ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практиці ЄСПЛ, Бангалорським принципам та Кодексу суддівської етики.

Відповідно до вимог ст.40 ЦПК України відвід розглядається судом у порядку письмового провадження без повідомлення учасників, оскільки надійшов поза межами судового засідання.

Вивчивши матеріали справи та обговоривши відвід, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість заявленого відводу з наступних підстав.

- 2 -

Згідно ч.2 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Водночас відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями суду, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Позивач мотивує відвід наявністю у нього сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді Мережко М.В., бо вона приймала участь як суддя-доповідач при розгляді іншої справи № 368/1473/17 за його участю.

Оскільки, ухвалення суддею рішення в іншій справі не може бути підставою для відводу, на що прямо вказує ч.4 ст.36 ЦПК України, то колегія суддів приходить до висновку про необгрунтованість відводу.При цьому колегія суддів враховує, що згідно положень ст.37 ЦПК України суддя не може брати учать у розгляді справи в суді апеляційної інстанції, якщо він приймав участь у розгляді цієї справи в суді першої чи касаційної інстанції, чого у відношенні судді Мережко М.В. не встановлено.

Також, висновки колегії суддів про необгрунтованість заявленого відводу грунтуються на наступному.

По-перше, при розгляді іншої справи № 368/1473/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку суддя Мережко М.В. не приймала участі у розгляді даної справи по суті. 12 березня 2018 року Мережко М.В. у якості судді-доповідача у складі колегії суддів розглядала апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Кагарлицького районного суду Київської області від 27 листопада 2017 року про відкриття провадження з підстав порушення судом правил підсудності. За наслідками перегляду апеляційна скарга залишена без задоволення, а ухвала без змін з огляду на те, що позов пред`явлений за місцезнаходженням нерухомого майна, що відповідає приписам ст.114 ЦПК України (в редакції на час прийняття ухвали).

Жодних питань щодо прав сторін на спадкове майно Мережко М.В. не вирішувала, а тому намагання заявника пов`язати розгляд суддею його апеляційної скарги на ухвалу про відкриття провадження із вирішенням спору по суті позовних вимог недоречні.

По-друге, предметом спору в даній справі № 368/80/19 є вимоги ОСОБА_1 про усунення його брата від права на спадкування, що нетотожно предмету спору у справі № 368/1473/17 і що у свою чергу спростовує висновки про можливу необ`єктивність чи упередженість судді.

По-третє, посилання позивача на те, що у справі № 368/1473/17 протоколи автоматизованого розподілу справи трічі виділяли Мережко М.В. як суддю-доповідача безпідставні. Як вбачається із доданих до заяви протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями суддя Мережко М.В. у якості судді-доповідача була визначена

- 3 -

лише один раз - 18 грудня 2017 року, суддями колегії визначені Волохов Л.А. та Суханова Є.М. Наступні повторні протоколи автоматизованого розподілу справи, які відбулися 03 та 06 березня 2018 року, пов`язані із заміною суддів колегії Волохова Л.А. та Суханової Є.М., які перебували у відпустці, про що зазначено у протоколах, а не повторним визначенням судді-доповідача, як помилково вважає заявник.

По-четверте, ч.4 ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (§ 49-52) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обгрунтованими.

Аналогічні висновки ЄСПЛ викладені у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (§ 46) де зазначено, що наявність безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

Колегія суддів, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність будь-яких підстав стверджувати, що суддя Мережко М.В. виявляє особисту упередженість щодо розгляду даної справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно з`ясувати, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. Водночас обставини, покладені в основу заяви позивача про відвід судді Мережко М.В., не свідчать про існування підстав, визначених у ст.ст.36, 37 ЦПК України, які викликають чи можуть викликати сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

Отже, проаналізувавши обставини, наведені позивачем у його заяві про відвід судді Мережко М.В. від участі у розгляді даної справи колегія суддів дійшла висновку, що їх не можна вважати об`єктивно обгрунтованими.

Окрім того, позивач ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду 17 вересня 2020 року заяву про відвід судді Мережко М.В. та усього складу колегії суддів.

Заява позивача в частині відводу судді Мережко М.В. повністю повторює зміст попередньої заяви про відвід, оцінка необгрунтованості якого дана вище.

Відвід усьому складу колегії мотивований позивачем тим, що його попередня заява не знаходить свого вирішення тривалий час. Наведені аргументи колегія суддів відхиляє, оскільки суддя Мережко М.В. перебувала у черговій щорічній відпустці до 18 вересня 2020

- 4 -

року включно.

З урахуванням положень ч.2 ст.40 ЦПК України, яка вимагає вирішення питання про відвід судді складом суду, який розглядає справу, а також з урахуванням необхідності вислухати пояснення судді Мережко М.В. щодо заявленого їй відводу, обидві заяви позивача ОСОБА_1 вирішуються першого робочого дня після відпустки судді Мережко М.В.

Наведене у свою чергу свідчить про необгрунтованість відводу позивача усьому складу колегії суддів.

Згідно ч.3 ст.40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необгрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З огляду на те, що заявлений позивачем відвід визнається необгрунтованним, колегія суддів відповідно до положень ч.3 ст.40 ЦПК України передає справу для визначення судді, в порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України, який у подальшому вирішить питання про відвід судді.

Керуючись ст.ст.36,40 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Визнати необгрунтованим заявлений позивачем ОСОБА_1 відвід судді Мережко М.В.та заявлений відвід складу колегії суддів.

Цивільну справу № 368/80/19 передати до канцелярії апеляційного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, в порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України, який у подальшому вирішить питання про відвід судді та складу колегії суддів.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: