Справа № 458/620/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2020 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кшик О.І.

секретаря судового засідання Сисан С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Явірської сільської ради Турківського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

07.08.2019 позивач ОСОБА_1 подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Явірської сільської ради Турківського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є спадкоємцем за заповітом своєї тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 у відповідності до технічного паспорту. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно вона не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушена звернутись до суду.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І.

Ухвалою суду від 11.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 26.11.2020 у справі закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася. 26.11.2020 представник позивача - адвокат Канарєєв І.О. подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

У судове засідання представник відповідача Явірської сільської ради Турківського району Львівської області не з`явився. 16.12.2020 подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, справу розглянути на розсуд суду.

Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що 08.04.2013 виконавчим комітетом Явірської сільської ради Турківського району Львівської області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, який був посвідчений 16.10.2009 секретарем Явірської сільської ради Турківського району Львівської області, яким на випадок своєї смерті розпорядилася всім своїм майном, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом буде мати право заповіла своїй племінниці ОСОБА_1 , 1956 р.н. (а.с.12).

До складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , як вказує позивач, входить право померлої на житловий будинок та господарські будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою виконавчого комітету Явірської сільської ради Турківського району Львівської області від 03.06.2019 №899 власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , згідно записів погосподарської книги №2 ст.24, особовий рах. № НОМЕР_2 за 2011-2015 роки була ОСОБА_2 , 1939 р.н. (а.с. 21).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Явірської сільської ради Турківського району Львівської області від 29.07.2019 №1038, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 знаходилася у постійному користуванні ОСОБА_2 , 1939 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , позивач звернулася із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте 26.07.2019 нотаріусом їй було відмовлено у оформленні спадкових прав, оскільки не представлено правовстановлюючі документи про право власності на нерухоме майно, що унеможливлює встановити його належність спадкодавцеві. (а.с.62).

Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернулася до суду.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі Наказу директора р-пу "Комсомолець" від 19.03.1973 №25 з вільного присадибного фонду виділено земельну ділянку під забудову, що стверджується свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, забудова ділянки дозволена рішенням виконкому Турківської районної Ради депутатів трудящих від 05.04.1973 №101 за типовим проектом будівлі №Л-71-1-2.

Також, суд встановив, що спірний будинок за адресою АДРЕСА_1 є збудований в 1975 році, що доводиться технічним паспортом (а.с.13-16), та такий не містить відмітки про самочинне будівництво,

будинок знаходиться в задовільному стані, конструктивні елементи та будівля в цілому придатні до експлуатації, встановлено її відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації, чинним державним будівельним нормам і правилам, що доводиться технічним звітом від 29.07.2019 (а.с.25-29), а належність будинку покійній доводиться довідкою виконавчого комітету сільської ради.

Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець майна покійного підставно просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок зі всіма допоміжними приміщеннями, що за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у неї відсутній.

При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна.

За таких обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі ст. 1220, 1223, 1233 ЦК України, ст. 4, 10, 12, 13, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Явірської сільської ради Турківського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у порядку спадкування за заповітом після смерті тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок та господарські споруди, за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Явірська сільська рада Турківського району Львівської області (адреса: с.Явора Турківського району Львівської області).

Повний текст рішення складено та підписано 28.12.2020.

Суддя О.І. Кшик