РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою звернувся представник Моторного (транспортного) страхового бюро України у якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат 46439,58 грн. основний борг та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак просив провести розгляд справи за відсутності представника МТСБУ. Позовні вимоги представник позивача підтримує у повному обсязі, інших заяв і клопотань немає.

В судове засідання відповідач не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про визнання заявлених позовних вимог про стягнення з нього на користь МТСБУ коштів в сумі 46439,58 грн. та не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 24 лютого 2016 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Ауді-100» р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись ним на ділянці 45 км + 280 м автодороги Р-15 «Ковель-Жовква» у напрямку м.Ковеля Володимир-Волинського району між с.Верба та м.Володимир-Волинський не вибрав безпечної дистанції по відношенню до автомобіля марки «Шкода» р.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку та з моменту виявлення гальмування вищевказаного автомобіля, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки без зміни напрямку руху, а маючи намір здійснити маневр об`їзду даного автомобіля з виїздом на смугу зустрічного руху, котрою в цей час, у напрямку м.Володимира-Волинського рухався сідловий тягач марки «Рено Магнум» р.н.з. НОМЕР_3 із напівпричепом марки «Когел» р.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 не врахувавши даної дорожньої обстановки, допустив грубу необережність, а саме: неуважно стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля попереду, перед початком зміни напрямку свого руху, для виконання маневру об`їзду автомобіля марки «Шкода» р.н.з. НОМЕР_2 , не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вжив заходів для зменшення швидкості та зупинки й не надав переваги в русі автомобілю зустрічного напрямку, а скерував автомобіль та виїхав ним на смугу зустрічного руху, де допустив його зіткнення з сідловим тягачем марки «Рено Магнум» р.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом марки «Когел» р.н.з. НОМЕР_4 . Внаслідок даної ДТП, пасажиру автомобіля «Ауді-100» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 квітня 2017 року по справі №154/947/17 клопотання ОСОБА_1 задоволено; звільнено ОСОБА_1 , який вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим на підставі ст.46 КК України; кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000168 від 24.02.2016 року відносно ОСОБА_1 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито.

Ухвала суду набрала законної сили 14 квітня 2017 року.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-ІУ (надалі Закон №1961-ІV) вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон №1961-ІV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.23 Закону №1961-ІV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої було додано документи, які підтверджують витрати на лікування в розмірі 16788,54 грн., документи, що підтверджують тимчасову втрату працездатності протягом 102 днів, а також документи про встановлення потерпілому другої і третьої групи інвалідності.

Відповідно до п.24.1. ст.24 Закону №1961-ІV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до ст.25 Закону №1961-ІV У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.

Відповідно до п.26.2. ст.26 Закону №1961-ІV мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Зазначена шкода винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.п.а п.41.1. ст.41 Закону №1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7. статті 1 цього Закону та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п.а п.41.1. ст.41 Закону №1961-ІV позивач здійснив регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 46439,58 грн., з яких підтверджені медичними закладами витрати на лікування в розмірі 16788,54 грн.; витрати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 4847,04 грн.; витрати у зв`язку з постійною втратою працездатності в розмірі 24804,00 грн.

З дослідженого в судовому засіданні платіжного доручення №909955 від 11 липня 2018 року вбачається, що МТСБУ перерахувало грошові кошти в розмірі 46439,58 грн., призначення платежу: виплата по справі №45010 згідно наказу №6653 від 10.07.2018 ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч.2 ст.38 Закону України №1961-ІУ МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, визнаними відповідачем, а тому вони підлягають до повного задоволення.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України « Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позовну заяву позивача, що підтверджено поданою відповідачем через канцелярію Рівненського міського суду заяви про визнання позову.

Враховуючи вищевикладене, положення ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України « Про судовий збір», ту обставину, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позовну заяву позивача, суд вважає, що позивачу слід повернути 50% сплаченого ним при подачі позову судового збору у розмірі 1051 гривні згідно платіжного доручення №9798459 від 01 липня 2020 року та стягнути з відповідача решту частину сплаченого судового збору 1051 гривні на користь позивача.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.10,12,81,133,137,141,142,263,264,

265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.1166,1187,1191 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (), м.Київ, Русанівський бульвар, 8 кошти в розмірі понесених витрат 46439,58 грн. основний борг та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1051,00 грн.

Управлінню Державної казначейської служби України у м.Рівному код 38012714 повернути Моторно (транспортному) страховому бюро України (), Русанівський бульвар,8, м.Київ, 02002, 50% сплаченого при подачі позову судового збору у розмірі 1051 гривні згідно платіжного доручення №9798459 від 01 липня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , м.Київ, Русанівський бульвар, 8, ІВАN: НОМЕР_5 в АТ «Укрексімбанк» м.Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов