Провадження № 2/760/7475/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Шпори М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.

Посилається в позові на те, що має з відповідачем спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 31 серпня 2019 року Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві.

В шлюбі з відповідачем не перебувала.

Відповідач проживає окремо, допомагає дитині нерегулярно, відмовляється забезпечувати дитині належний рівень життя.

Відповідач є військовослужбовцем та має регулярний дохід, який згідно декларації з Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави становить 434, 095 гр., а тому вважає, що його матеріальний стан дозволяє йому забезпечувати та утримувати дитину.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 17 вересня 2020 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 17 вересня 2020 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі 31 жовтня 2020 року.

/ а.с. 11 /

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

17 листопада 2020 року відповідач подав до суду відзив, яким просив відмовити у позові.

Зазначає, що він сплачував позивачу аліменти на утримання дитини в значно більшому розмірі, ніж ј від його доходів, заборгованості по сплаті аліментів не має.

Позивач не вказує, за який рахунок вона утримує неповнолітню дитину, з моменту народження дитини вона знаходилась на повному забезпеченні, яке він їй надавав та поклав на себе зобов`язання щодо утримання матері та неповнолітньої дитини, які виконує і по теперішній час.

Окрім того, дитина отримує всі належні умови для розвитку, не надає жодної квитанції, розрахункового документу, який би підтверджував, що витрачає грошові кошти на дитину.

Під час переговорів з позивачем він виявив бажання добровільно сплачувати аліменти у розмірі не менше 15 000, 00 гр. щомісячно до досягнення дитиною повноліття у форматі 1 000, 00 гр. готівкою щотижнево (у середньому за рік 4 345, 00 гр. щомісячно) та на суму не менше 10 655, 00 гр. придбаними для сина необхідними товарами.

До моменту отримання позову та усвідомлення мети його подачі надавав таку допомогу, стабільно сплачував аліменти і не ухилявся від обов`язку утримувати дитину.

Вирішити питання в позасудовому порядку не вдалося, так як позивач наголошує, що такий розмір та формат виплати аліментів її не влаштовує.

Зазначає, що всі грошові кошти, які надавались на утримання неповнолітньої дитини, позивач в більшій частині витрачала на себе, ніж на дитину, що змусило його запропонувати та реалізовувати вищезазначений формат виплати аліментів.

Вважає, що позивачем не обгрунтовані підстави та не надано доказів,на підставі яких необхідно стягнути аліменти у заявленому нею розмірі.

Зазначає, що перебуває на військовій службі в Національному університеті оборони України, має дохід, на підставі якого можливо визначити розмір аліментів у частині.

Виходячи з доходу за жовтень 2020 року, що складає 21 625,79 гр., повинен сплатити аліменти з визначеною частиною % від доходу у розмірі 7 906,45 гр.

Вважає, що позивачем не обґрунтовані підстави, на які вона посилається, не надано доказів, на підставі яких, на її думку, необхідно стягнути аліменти у заявленому розмірі, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 31 серпня 2019 року Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві.

/ а.с. 3 /

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий же обов`язок батьків передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей.

Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Так, виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі.

Крім того, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права.

При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що домовленості щодо утримання дитини сторони перед зверненням позивачки до суду не досягли.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач у наданому до суду відзиві про існування будь-яких обставин, які б перешкоджали йому утримувати дитину, не заявив.

Відповідно до ч.ч.7,10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно зі ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в т.ч. щодо її матеріального утримання,і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.ст. 8, 12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

З урахуванням цього, рівності прав та обов`язків обох батьків щодо матеріального утримання дітей, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається і не заперечує відповідач, дитина проживає з матір`ю.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Суд також зважає на те, і цієї точки зору притримується Верховний Суд у своїй практиці в цій категорії справ, батьки зобов`язані утримувати малолітню дитину незалежно від надання їй добровільно матеріальної допомоги.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків / рішення від 7 грудня 2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/04, § 54).

Враховуючи викладене вище, недосягнення між сторонами, як батьками малолітньої дитини, згоди щодо способу утримання дитини відповідачем, як батьком, проживання дитини з матір`ю, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивачки.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру з фізичної особи справляється судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначає, що з 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб становить 2 102, 00 гр.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840, 80 гр. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 7, 141, 180, 181,182,183, 184, 191 СК України, ст.ст.2,4, 12, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН: невідомий / на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , ІН: НОМЕР_2 / аліменти на утримання дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць піддати негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , ІН: невідомий/ НОМЕР_3 , 80 гр. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазнаечний строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А. Шереметьєва