РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Клечковської М.М.

представника позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

(Справа № 285/3690/20, провадження у справі № 2/0285/1145/20)

розглянув у підготовчому судовому засіданні у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Новоград-Волинська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування квартири недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2020 року до суду звернулась позивачка ОСОБА_3 з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області за реєстровим №1-439 від 20.03.2012 року та скасувати запис про державну реєстрацію цього договору дарування (реєстраційний номер: 5731178 від 08.12.2012 р.).

Свої вимоги позивачка ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що 20 березня 2012 року вона уклала договір дарування вищевказаної квартири. Під час укладання договорів вважала, що квартиру вона дарує сину за умови її догляду, оскільки є непрацездатною та хворою людиною. В серпні 2020 року вона дізналася, що відповідач намагається відчужити квартиру, в якій вона проживає весь час з часу укладанні договору. Після цього, вона вивчивши укладений договір з`ясувала, що договір не містять тих умов на яких вона вважала, що вони будуть укладені та про які казав відповідач.

Позивачка посилаючись на те, що оскільки вона є непрацездатною, хворою людиною, потребує сторонньої допомоги, а також те, що її волевиявлення було на укладання договору довічного утримання, а не дарування квартири, просила суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про визнання позову.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав та просив його задовольнити.

Вислухавши усні пояснення учасників справи, дослідивши наявні матеріали в справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

В підготовчому судовому засіданні відповідач подав заяву про визнання позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Встановлено, що 20.03.2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір дарування, згідно якого ОСОБА_3 безоплатно передала у власність ОСОБА_2 , належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 /а.с.32-33/

Таким чином, на підставі вищезазначеного договору дарування, відповідач ОСОБА_2 набув право власності на вказану квартиру.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В підготовчому судовому засіданні відповідач визнав обставини, які зазначені на обґрунтування позовних вимог, а саме:

після укладення договору позивачка фактично квартиру відповідачу ОСОБА_2 не передала, продовжувала проживати в ній, нести всі витрати та доглядати за нию:

під час укладання договору була домовленість про подальше надання з боку відповідача позивачу матеріальної допомоги;

наданий час відповідач позивачці будь-якої допомоги не надає.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Зокрема, частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі наслідки правочину, які насправді наступити не можуть.

Згідно з частиною першою статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Відсутність у особи під час укладення договору дарування волевиявлення на безоплатну передачу майна у власність обдаровуваного й передача його за умови вчинення на користь дарувальника будь-якої дії майнового або немайнового характеру, усупереч вимогам статті 717 ЦК України, є підставою для визнання договору дарування недійсним.

Встановлено, що ОСОБА_3 є непрацездатною людиною за віком, іншого житла, крім спірної квартири, не має, фактичної передачі квартири не відбулося, оскільки остання продовжувала в ній проживати після укладення договору, що також в судовому засіданні визнавалося сторонами.

Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що волевиявлення ОСОБА_3 під час укладання договору не відповідало її внутрішній волі та не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором дарування, суд приходить до висновку про те, що укладаючи оспорюваний договір дарування квартири, остання помилялась щодо правової природи цього правочину, прав та обов`язків, які виникнуть після його укладення між нею і відповідачем, в зв`язку з чим визнає договір дарування недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. ст. 200, 206, 207, 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого АДРЕСА_3 ), третя особа Новоград-Волинська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування квартири недійсним задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області за реєстровим №1-439 від 20.03.2012 року та скасувати запис про державну реєстрацію цього договору дарування (реєстраційний номер: 5731178 від 08.12.2012 р.).

Повернути з державного бюджету ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 420 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого по квитанції № 31 від 28.09.2020 року, оригінал квитанції перебуває в матеріалах цивільної справи № 285/3690/20.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Повний текст рішення виготовлено 26 жовтня 2020 року.

Головуючий