ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/820/20 Номер провадження 22-ц/814/2757/20Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н. С. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бутенко С.Б., Хіль Л.М.

секретар Гнатюк О.С.

імена (найменування) сторін:

позивач: Хорольська районна рада Полтавської області

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Хорольської районної ради

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області, ухвалене 09 листопада 2020 року у складі судді Миркушіної Н.С.

по справі за позовом Хорольської районної ради Полтавської області до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року Хорольська районна рада звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати за Хорольською районною радою Полтавської області право власності на нежитлові приміщення: гаражі (бокси) в АДРЕСА_1 , бокси № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , площею 29,8 кв.м.; зобов`язати ОСОБА_1 звільнити вказані нежитлові приміщення.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що ОСОБА_1 звернувся до Хорольської районної ради з письмовою заявою про прийняття у комунальну власність нерухомого майна гаражів (бокси) в АДРЕСА_1 , бокси № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , площею 29,8 кв.м., які належать йому на праві власності.

Рішенням 32 сесії Хорольської районної ради Полтавської області від 21 червня 2019 року було вирішено прийняти у спільну власність територіальних громад Хорольського району вищевказане нерухоме майно.

Однак, у подальшому відповідач ухилився від завершення процедури передачі вищевказаного нерухомого майна.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог Хорольської районної ради відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила Хорольська районна рада, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником гаражів (боксів) в АДРЕСА_1 , а саме: бокси № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на підставі договору купівлі-продажу від 02 грудня 2016 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 74651635 від 02 грудня 2016 року (а.с.11).

ОСОБА_1 07 травня 2019 року звернувся до Хорольської районної ради з письмовою заявою, у якій просив безоплатно прийняти у комунальну власність Хорольської районної ради вищевказане нерухоме майно (а.с.6).

На тридцять другій сесій Хорольської районної ради сьомого скликання від 21 червня 2019 року заяву відповідача було розглянуто та винесено рішення № 633-ХХХІІ «Про безоплатне прийняття у спільну власність територіальних громад Хорольського району приміщення гаража (боксів) за адресою: АДРЕСА_1 , бокси № НОМЕР_3 ».

Згідно вищевказаного рішення Хорольська районна рада вирішила надати згоду та безоплатно прийняти від відповідача ОСОБА_1 у спільну власність територіальних громад Хорольського району приміщення гаражів (боксів) за адресою: АДРЕСА_1 , бокси № НОМЕР_3 .

Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачають лише ст. 335 та ст. 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1. ст. 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, на підставі ст. 392 ЦК право власності за позивачем може бути визнано лише у випадку, якщо таке право було ним раніше набуте на законних підставах.

При цьому, позивач вказує, що право власності на спірне нерухома майно набуто не було, а підставою позову є необхідність звершення процедури набуття права власності на нього.

Таким чином, суд належним чином встановив, що позивач не набув право власності на спірне нерухоме майно та фактично намагається набути його на підставі рішення суду, що суперечить положенням ст. 392 ЦК України.

У позовній заяві та апеляційній скарзі Хорольська районна рада посилається на своє право заявляти вимогу про визнання договору дійсним в порядку, визначеному ст. 220 ЦК України.

Проте, відповідна вимога позивачем у суді першої інстанції не заявлялась.

Більше того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що сторони перебувають у договірних правовідносинах щодо спірного нерухомого майна.

Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

ОСОБА_1 , як власник боксів № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 має право вільно розпоряджатися своїм майном та не може бути примушений до відмови від нього.

За таких обставин безпідставною є і вимога позивача про зобов`язання відповідача звільнити належні йому на праві власності бокси.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Хорольської районної ради залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 09 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.Б. Бутенко

Л.М. Хіль