Справа № 203/4017/20
Провадження № 2/0203/1337/2020
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

за участі секретаря Давіденко Ю.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу у паперовій формі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_3 , діючи від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подала через суд позов до відповідача про стягнення аліментів на сина ОСОБА_6 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 29 вересня 2007 рок по 02 червня 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має спільну неповнолітню дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак спільне життя не склалось, з відповідачем вони не проживають разом, шлюб за рішення суду розірвано, останній припинив приймати належну участь у вихованні та утриманні дитини і тривалий час лише обіцяв надавати матеріальну допомогу, а позивач не може самотужки забезпечити сину належний рівень утримання, необхідний для розвитку дитини відповідного віку, у зв`язку з чим просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на ім`я позивача на утримання неповнолітнього сина аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2020 року, після надходження 21 травня 2020 року з відділу адресно-довідкової роботи УПР ГРФО ГУ ДМС України в Дніпропетровській області відповіді на запит суду від 26 листопада 2020 року та виконання вимог ухвали суду від 11 листопада 2020 року шляхом надання позовної заяви з виправленими недоліками 27 листопада 2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. З метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином.

Відповідач 11 грудня 2020 року подав відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав лише в частині стягнення аліментів в розмірі ј частини (в розмірі 1500,00 грн.), обґрунтовуючи це тим, що більшу суму аліментів він не має можливості сплачувати, обставини його ухилення він участі в утриманні сина не підтверджений позивачем доказами, та крім того, він, окрім сплати аліментів, купує сину речі та інше необхідне.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в частині обов`язку утримувати дитину, проте не визнав заявлений розмір в 1/3 частині доходу, оскільки законом передбачений обов`язок сплати аліментів в розмірі ј частині заробітку на одну дитину, що просив суд врахувати при ухваленні рішення. Крім того, зазначив, що він купує за можливості усі необхідні речі для сина.

Заслухавши усні пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб 29 вересня 2007 року, про що Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції вчинено актовий запис № 903.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 01 жовтня 2008 року вчинено актовий запис № 1211 та видано свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.3).

Як встановлено судом та визнано сторонами в судовому засіданні дитина ОСОБА_5 після розірвання шлюбу його батьками проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , що, окрім визнання обставин сторонами, підтверджується довідкою про склад сім`ї ОЖБК №79 «Газовщик» від 19 листопада 2020 року.

Відповідач є особою працездатного віку, за трудовим договором не працює, відомостей про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб суду не надав, як і не надав доказів такого стану здоров`я, що впливав в би на працездатність останнього.

Також судом встановлено, що домовленості (договору) щодо стабільної сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у даній справі досягнуто не було, разом з тим, обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь неповнолітньої дитини аліментів на її утримання на ім`я його матері ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи дану норму закону, встановивши, що дитина проживає разом з матір`ю (позивачем у справі), належить дійти висновку про присудження аліментів на утримання сина сторін у частці від доходу батька (відповідача у справі) дитини, у зв`язку з чим, доводи відповідача у відзиві на позов про визначення аліментів у твердій грошові сумі відхиляються.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.2 ст.3, ст.4, ст.5 Конвенції про права дитини 20.11.1989 року, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Розглядаючи питання про розмір аліментів, суд, згідно положень ст.ст.183,184 СК України, враховує, що відповідач мешкає окремо від дитини, участь в її вихованні, утриманні та забезпеченні здорового розвитку належним чином не приймає та не забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини на державному рівні, що відповідачем не спростовано та протилежного не доведено.

При вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів та їх розміру, суд враховує згідно ст. 182 СК України матеріальне становище неповнолітньої дитини, яка потребує піклування, утримання, мешкає разом із матір`ю, перебуває на її утриманні, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, однак за трудовим договором не працює, в центрі зайнятості на обліку на обліку з питання пошуку роботи не перебуває, має мінливий дохід, інших осіб, які перебувають на його утриманні не має, а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, визнання позову відповідачем в частині стягнення аліментів в розмірі ј частки доходів, матеріальне становище позивача, яка інших осіб, окрім сина ОСОБА_6 , не має, не працює, хоч є працездатною особою, а також розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку, що справедливим та співмірним буде визначити аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка підлягає стягнення з відповідача на користь дитини ОСОБА_6 на ім`я його матері, яка в його інтересах пред`явила позов.

Вимоги позивача про присудження аліментів на утримання дитини саме в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача належними, допустимими та достатніми доказами не знайшло підтвердження за розгляду справи, оскільки позивачем не надано доказів того, що аліментів в розмірі 1/4 частки доходів відповідача на одну дитину буде недостатньо, а дитина має такі особливі потреби, що потребувало б аліментів в розмірі третини доходів батька.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини, слід допустити виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 3 ,4, 11-13, 81, 141, 209, 258, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі його законного представника ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06 листопада 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги у паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 15 грудня 2020 року.

Суддя О.В. Колесніченко