Справа №265/5288/20
Провадження №2/265/1474/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Копилової Л. В.,

за участю секретаря - Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про визнання відмови в приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про визнання відмови в приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що у 1987 році він разом із своєю матір`ю - ОСОБА_2 , померлою в 2008 році, за обміном квартири, вселилися до квартири в АДРЕСА_1 , де квартиронаймачем був зареєстрований (прописаний) він, а його мати була зареєстрована (прописана), як член сім`ї наймача. У квітні 1991 року він (на той час, як працівник міліції, який перебував на квартирному обліку) отримав однокімнатну квартиру (гостинного типу) за адресою: АДРЕСА_2 . 13 червня 1991 року, він розміняв свої квартири - двокімнатну по АДРЕСА_1 та однокімнатну на АДРЕСА_3 квартира АДРЕСА_4 на трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , де був зареєстрований і проживає по даний час. Вселення до цієї квартири було здійснено на підставі обмінного ордеру на житлове приміщення №007444 від 13 червня 1991 року, який був переданий у ЖЕК №3 ЖКП «Азовжитлокомплекс» Маріупольської міської ради для зберігання в особовому рахунку наймача № 2653. Даний факт підтверджується копією технічного паспорту на квартиру та копією особового рахунку позивача № НОМЕР_1 від 13.06.1991 року, виданого ЖКП «Азовжитлокомплекс». Ці обставини вказують на законність отримання позивачем квартири внаслідок її обміну. До обміну, у зазначеній квартирі наймачем був зареєстрований ОСОБА_3 (разом зі своєю сім`єю) на підставі ордеру №4678 від 22.10.1971 року. Позивач в серпні 2019 року звернувся до Центру надання адміністративних послуг з пакетом документів щод оформлення свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_6 , а також надав довідку про те, що при передачі житлового фонду у ОСББ ордер на вказану квартиру не зберігся. Тобто, ордер на цю квартиру був втрачений обслуговуючою будинок організацією (ЖЕК №3 ЖКП «Азовжитлокомплекс»). Однак у жовтні 2019 року він отримав відмову в оформленні свідоцтва про право власності на зазначену квартиру, однією із підстав якої була відсутність копії ордеру на жиле приміщення.

Просить визнати відмову в приватизації квартири незаконною та визнати за ним право на приватизацію квартири АДРЕСА_6 та зобов`язати відповідача оформити приватизацію вказаної квартири.

Позивач ОСОБА_1 при розгляді справи позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 при розгляді справи просив ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства України.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З копії ордеру № 4678 від 22 жовтня 1971 року, виданого Виконавчим комітетом Жданівської міської ради депутатів трудящих, вбачається, що квартира АДРЕСА_6 видана ОСОБА_3 та членам його сім`ї.

З копії паспорту позивача ОСОБА_1 вбачається, що місце його проживання зареєстроване з 10 липня 1991 року за адресою: АДРЕСА_5 .

З копії особового рахунку № НОМЕР_1 , виданого ЖКП «Азовжитлокомплекс» вбачається, що ОСОБА_1 , є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_6 на підставі ордеру № 00744 від 13 червня 1991 року.

16 жовтня 2019 року Департаментом по роботі з активами управління міського майна, ОСОБА_1 відмовлено в оформленні приватизації вищевказаної квартири, оскільки ним до органу приватизації не надано копію ордеру на жиле приміщення - квартиру.

Позивачем ОСОБА_1 вживалися заходи до отримання копії ордеру на вказану квартиру, однак позитивних результатів це на надало.

Так, згідно відповідей архівного сектору Маріупольської міської ради, ордери про надання житлової площі до національного архівного фонду та на зберігання до архівного сектору Маріупольської міської ради не надходять.

З відповіді Державного архіву Донецької області Донецької обласної державної адміністрації від 15 липня 2020 року за № 01-31/411 вбачається, що документи держархіву області, які знаходились на зберіганні в м.Донецьку залишились на тимчасово окупованій території України.

Згідно довідки з місця проживання від 05 серпня 2020 року, виданої ЖКП «Азовжитлокомплекс», в квартирі АДРЕСА_6 зареєстрований ОСОБА_1 . Також зазначено що при передачі житлового фонду ордер на зазначену квартиру не зберігся.

Відповідно до п.11 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Згідно ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Згідно ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності.

Відповідно до ст.3 Закону України зазначеного закону, - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сімю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.15 Житлового кодексу Української РСР, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів належить видача ордерів на жилі приміщення.

Відповідно до ст. 58 ЖК УРСР ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 на законній підставі вселився до квартири АДРЕСА_7 , зареєструвався там, правомірно користується протягом тривалого часу з 1991 року, використовуючи квартиру як єдине житло, суд приходить до висновку про захист його житлового права на приватизацію та задоволення позовних вимог.

Що стосується позовних вимог щодо визнання відмови в приватизації квартири незаконною та зобов`язання відповідача оформити приватизацію вказаної квартири, суд вважає такі вимоги необгрунтованими та безпідставними, так як відповідно до п.17 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністертсва з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до органу приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Серед них має бути і копія ордера про надання жилої площі, а також документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

Оскільки позивач ОСОБА_1 при зверненні до відповідача надав йому не в повному обсязі затверджений Положенням перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації, зокрема, не надавав копію ордеру на жиле приміщення, в зв`язку з його втратою, суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення вказаних вимог не підлягає.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про визнання відмови в приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію житлового приміщення, а саме - квартири АДРЕСА_6 .

В інший частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради, юридична адреса: Донецька область, м.Маріуполь, проспект Миру, 70.

Суддя ____________________ Копилова Л.В.