Справа № 521/2315/15-ц
Провадження № 6/521/587/20
У Х В А Л А

23 грудня 2020 року

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий - суддя Гуревський В.К.,

при секретарі Погрібна Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за участі Приватного виконавця ОВО Парфьонова Г.В., -

В С Т А Н О В И В :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із заявою про визнання виконавчого листа, виданого 12.05.2020 року Малиновським районним судом м. Одеси, на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2019 року по справі № 521/2315/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» () заборгованості за кредитним договором №164 МК Ф від 10.03.2006 року по кредиту та процентах у розмірі 15351,90 євро (п`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят один євро 90 єврц.), що станом на 29.01.2015 року за курсом НБУ 275443,71 грн.), та по пені у розмірі 22,07 грн. (двадцять дві грн. 07 коп.) таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на таке.

10.12.2019 р. рішенням Малиновського районного суду м. Одеса по справі № 521/2315/15-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - «Стягувач») до ОСОБА_1 (далі - «Заявник») про стягнення заборгованості за кредитним договором №164 МК Ф від 10.03.2006 р. задоволені. Зазначеним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси постановлено: стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №164 МК Ф від 10.03.2006 року по кредиту та процентах у розмірі 15351,90 євро (п`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят один євро 90 єврц.), що станом на 29.01.2015 року за курсом НБУ 275443,71 грн.), та по пені у розмірі 22,07 грн. (двадцять дві грн. 07 коп.), а саме: 14185,21 євро (що еквівалентно 254 510,97 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 944,06 євро за строк з 27.06.2014 року по 29.01.2015 року; 1166,69 євро (що еквівалентно 20 932,75 грн.) - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1016,83 євро за строк з 27.05.2014року по 26.01.2015 року; 9,87 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 28.06.2014 року по 29.01.2015 року; 12,20 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 28.06.2014 року по 29.01.2015року. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати по оплаті судового збору у сумі 2754,66 грн. (дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири грн. 66 коп.).

11.01.2020 р. рішення суду по справі №521/2315/15-ц - набрало законної сили.

13.01.2020 р. (Вих. №03) заявою про належне виконання зобов`язань ОСОБА_1 звернувся до Стягувача, в якій зазначив, що: 13.01.2020 р. з метою належного виконання зобов`язань щодо погашення грошової заборгованості згідно рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 10.12.2019 року по справі №521/2315/15-ц в частині оплати суми у розмірі 2776,73 грн., яка складається з: пені у розмірі 22,07 грн. (двадцять дві грн. 07 коп.) та судового збору у сумі 2754,66 грн. (дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири грн. 66 коп.), сплатив на рахунок Стягувача суму у розмірі 2776,73 грн. (дві тисячі сімсот сімдесят шість гривень 73 копійки), тобто добровільно виконав зазначене рішення суду, та передав Стягувачу оригінали квитанцій № 10 та № 11 про оплату.

13.01.2020 р. у зв`язку з тим, що виконати зобов`язання по рішенню Малиновського районного суду міста Одеси від 10.12.2019 року по справі №521/2315/15-ц фіатними грошима в частині оплати 15351,90 Євро Заявник не мав змоги, тому, керуючись чинним законодавством України, а саме Законом України «Про приєднання України до Женевської Конвенції 1930 р., якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі» № 826-XІVвід 06.07.1999 р.; Законом України «Про обіг векселів в Україні» № 2374-111 від 2001 р.; Законом України «Про цінні папери та фондовий ринок» № 3480-IV від 23 лютого 2006 р.; Постановою НБУ «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України» № 508 від 16.12.2002 р. (розділ 8); ЦК України ст. 194, 613, 545 (цінний папір, прострочення кредитора); Методичним посібником Міністерства юстиції України «Вексель у виконавчому провадженні», та уклавши:

Договір № 1 про створення і використання капіталізованих нематеріальних активів (КНА), інтелектуального капіталу (ІК), стратегічного платіжного засобу (СПЗ) (тратт) від 23.12.2019 р. з Обслуговуючим кооперативом «Небанківська фінансова установа спроможних домогосподарств нового економічного простору економічного ковчегу» (далі - «ОК «НБФУСДНЕПЕК», код ЄДРПОУ: 43323440, місцезнаходження: 12420, Житомирська обл., Житомирський район, село Тетерівка, вулиця Шевченка, будинок 25) - заявник, як власник (співвласник) домогосподарства, отримав інтелектуальну здатність та створив разом з даним кооперативом інтелектуальний капітал і, надавши послуги згідно умов такого договору, отримав стратегічний платіжний засіб (тратту) (СПЗ) на суми: 1200 000,00 грн., 300 000,00 грн.

Договір № 2 про врегулювання боргових зобов`язань від 23.12.2019 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут інтелектуального капіталу нового економічного простору економічного ковчегу» (ТЗОВ «ІІКНЕПЕК», код ЄДРПОУ 43270017, місцезнаходження: 82482, Львівська обл., місто Моршин, вулиця 50-річчя УПА, будинок 7) - від даного товариства отримав аваль на суму боргу 15500,00 Євро, ОСОБА_1 , в своїх інтересах та в інтересах своєї сім`ї, з метою належного виконання зобов`язань: погашення грошової заборгованості згідно рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 10.12.2019 року по справі № 521/2315/15-ц, передав Стягувачу за Актом прийому-передачі простого векселя від 13.01.2020 р. оригінал цінного паперу, платіжного розрахункового засобу - простий авальований вексель серії АА № 2834427 на суму 15500,00 Євро (п`ятнадцять тисяч п`ятсот Євро 00 центів) від 03.01.2020 р.

14.01.2020 р. поштовим відправленням, трек-номер якого 285, Стягувач отримав заяву про належне виконання зобов`язань від 13.01.2020 р. (Вих. №03) з додатками: оригінал квитанції №10 про оплату 2754,70 грн.; оригінал квитанції №11 про оплату 22,10 грн.; оригінал простого векселя серії АА № 2834427 на суму 15500,00 Євро; оригінал акту прийому-передачі простого векселя (4 примірника); копія рішення суду від 10.12.2019 р. по справі №521/2315/15-ц, що підтверджується роздруківкою про пошук поштових відправлень з офіційного сайту Укрпошти та описом вкладення у лист.

Тобто, станом на 13.01.2020 р. Заявник виконав судове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2019 р. по справі №521/2315/15-ц добровільно і сплатив Стягувачу - AT «УкрСиббанк» всю заборгованість, але Стягувач, AT «УкрСиббанк», не повідомив про це ані суд, при зверненні до Малиновського районного суду м. Одеси за видачею виконавчого листа, ані органи виконавчої служби в особі приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Георгія Володимировича (далі - «Приватний виконавець») - при зверненні за примусовим виконанням рішення від 10.12.2019 р.

13.01.2020 р. факт виконання боргового зобов`язання за рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 10.12.2019 року по справі №521/2315/15-ц був доведений до відома судді Гуревський В.К. Малиновського районного суду міста Одеси, що підтверджено відбитком штампу канцелярії суду з Вх. № 1121. Доведення до відома суду даного факту здійснено з метою: запобігання помилкового видання виконавчого документу для примусового виконання рішення суду, яке виконане; унеможливлення настання обставин введення державної виконавчої служби чи приватного виконавця в оману та спонукання до вчинення нею/ним незаконних дій чи допущення бездіяльності; запобігання настання підстав визнання помилково виданого виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню; упередження зловживання Стягувачем своїми процесуальними правами.

12.05.2020 р. Малиновським районним судом міста Одеса (суддею Гуревський В.К.) було видано виконавчий лист № 521/2315/15-ц щодо стягнення з Боржника (Заявника): заборгованості за кредитним договором №164 МК Ф від 10.03.2006 року по кредиту та процентах у розмірі 15 351,90 євро (п`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят один євро 90 єврц.), що станом на 29.01.2015 року за курсом НБУ 275 443,71 грн.), та по пені у розмірі 22,07 грн. (двадцять дві грн. 07 коп.).

09.06.2020 р. Заявник письмово звернувся до приватного виконавця із заявою (Вих. №22) про належне виконання зобов`язань та підстав для закінчення ВП № 62205768, в якій довів до відома приватного виконавця факт: сплати суми судового збору у сумі 2 754,66 грн.; виконання боргового зобов`язання у сумі 15351,90 євро шляхом оформлення заборгованості векселем згідно зазначеного вище рішення суду від 10.12.2019 р. по справі №521/2315/15-ц, з доданням відповідних доказів та яку приватний виконавець отримав 09.06.2020 р., що підтверджує відповідний відбиток штампу з датою.

Таким чином: 13.01.2020 р. - Заявник виконав судове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2019 р. по справі №521/2315/15-ц; 12.05.2020 р. - на момент видачі Малиновським районним судом м. Одеси виконавчого листа №521/2315/15-ц - заборгованість перед Стягувачем була вже відсутня; 28.05.2020 р. - на момент відкриття виконавчого провадження № 62205768 щодо Заявника згідно виконавчого листа №521/2315/15-ц - заборгованість перед Стягувачем була вже відсутня.

Тому, видачу Малиновським районним судом м. Одеси зазначеного виконавчого документу: виконавчий лист № 521/2315/15-ц від 12.05.2020 р. щодо Заявника; та відкриття на його підставі: ВП № 62205768 стосовно Заявника вважає незаконними діями з боку Стягувача та приватного виконавця, бо такі дії є безпідставними, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства України.

В обґрунтування вимог Заявник посилався на такі правові підстави.

П. 8.1 Постанови Правління Національного банку України № 508 від 16.12.2002 р. «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України» містить, що оформлення заборгованості векселями є розрахунковою операцією.

Ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки і банківську діяльність» щодо розрахункових операцій містить: «Банки в Україні можуть використовувати як платіжні інструменти: платіжні доручення, платіжні вимоги, вимоги-доручення, векселі, чеки, банківські платіжні картки та інші дебетові і кредитові платіжні інструменти, що застосовуються у міжнародній банківській практиці».

Ч. ч. 12, 13, 15 п. 1.2. Постанови Правління НБУ №508 від 16.12.2002 р. «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України»: Вексель - цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця сплатити у визначений строк визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю). Векселедавець - юридична або фізична особа, яка видала простий або переказний вексель. Векселедержатель - юридична або фізична особа, яка володіє векселем, що виданий або індосований цій особі чи її наказу, або індосований на пред`явника, або шляхом бланкового індосаменту, чи на підставі інших законних прав.

Індосамент - це передавальний напис, який відповідно до ст. 14 Уніфікованого закону переносить всі права, що випливають з векселя. Індосант - юридична або фізична особа, якавідповідно до абз. 40 п. 1.2. Постанови Правління НБУ №508 від 16.12.2002 р. «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України» володіє векселем і здійснює передатний напис (індосамент).

П. 9.3. Постанови Правління Національного банку України №508 від 16.12.2002 р. «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України». До операцій за розрахунками векселями з погашення дебіторської заборгованості перед банком належать вексельні платежі боржника на користь банку.

Абз. 3 ч. 1 п. 4 Наказу МФУ «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку» № 237 від 08.10.1999 р. «Дебіторська заборгованість - сума заборгованості дебіторів(Боржників) підприємству на певну дату».

Ст. ст. 39, 61, 63 Уніфікованого закону України «Про переказні векселі та прості векселі» закріплено, що: Держатель не може відмовитися від прийняття часткового платежу. Держатель, який відмовиться від платежу у порядку посередництва, втрачає своє право регресу проти тих осіб, які були б у цьому порядку звільнені від зобов`язань. Індосанти, наступні за особою, за яку був здійснений платіж, перестають бути зобов`язаними.

Згідно п. 8.6 Постанови Правління Національного банку України №508 від 16.12.2002 р. «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України» у разі передавання боржником кредитору векселя за зобов`язанням, на підставі якого виданий вексель, настають так правові наслідки: зобов`язання припиняється, якщо боржник є векселедавцем простого векселя або акцептантом тратти, а кредитор - першим векселедержателем простого векселя або трасантом акцептованої тратти, і якщо немає права регресу проти боржника щодо зобов`язання, на підставі якого виданий вексель.

Таким чином, сума заборгованості вказана у виконавчому листі не відповідає дійсності, оскільки станом на 13.01.2020 р. рішення Малиновського районного суду м. Одеса від 10.12.2019 р. по справі №521/2315/15-ц Заявником - ОСОБА_1 добровільно виконано та перед Стягувачем - AT «УкрСиббанк» погашена вся заборгованість в сумі 15351,90 Євро (з дисконтом) та 2 776,73 грн., а відтак рішення по справі №521/2315/15-ц втратило актуальність у виконанні.

Отже, згідно вищенаведеного вбачається, що постанова приватного виконавця винесена на підставі виконавчого документу, якого не повинно існувати.

Заявник вважає, що виконавчий лист №521/2315/15-ц від 12.05.2020 р. відносно суми боргу в розмірі 15351,90 євро і 2776,73 грн. при розгляді справи, повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з відсутністю боргового зобов`язання Заявника перед Стягувачем за виконавчим листом та, відповідно, оскільки виконавчий лист виданий без достатніх правових підстав.

AT «УКРСИББАНК» заперечував проти задоволення заяви, вважає її безпідставною, необґрунтованою, а доводи що містяться в ній надуманими, та такими що не відповідають обставинам справи з таких підстав.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2019 задоволено - зовні вимоги AT «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , стягнуто заборгованість за кредитним договором № 1 від 10.03.2006 р. в розмірі 15351,90 Євро, пеню у розмірі 22,07 гривень, а також судові витрати у розмірі 2754,66 гривень.

13.01.2020 р. ОСОБА_1 добровільно сплатив на користь AT «УКРСИББАНК» пеню у розмірі 22,07 гривень, а також судові витрати у розмірі 2754,66 гривень.

ОСОБА_1 звернувся до AT «УКРСИББАНК» із заявою від 13.01.2020 року про належне виконання зобов`язань простим векселем, до якого додав простий вексель серії АА № 2834427 на суму 15500,00 Євро.

AT «УКРСИББАНК» своїм листом від 04.02.2020 надав ОСОБА_1 відповідь про те, що простий вексель серії АА № 2834427 на суму 15500,00 євро не може бути розрахунковим документом за кредитним договором, та повернув оригінал простого векселя серії АА № 2834427 на суму 15500,00 Євро разом з оригіналом акту прийому-передачі від 13.01.2020 р. на адресу ОСОБА_1

12.05.2020 р. AT «УКРСИББАНК» отримав виконавчий лист по справі 521/2315/15-й щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, та в подальшому пред`явив до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Парфьонову Г.В.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Вимогами ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ч. ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Умовами Кредитного договору № 1 від 10.03.2006 було передбачено обов`язок ОСОБА_1 повернути кредитору AT УКРСИББАНК» грошові кошти у Євро зі сплатою відсотків відповідно до умов договору.

У кредитному договорі № 1 від 10.03.2006 року не передбачено виконання зобов`язання за кредитом у вексельній формі, тому виконання зобов`язання простим векселем не є належним.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів. На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов`язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем. Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов`язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов`язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселем.

Крім цього, п. 9.4 Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України, затвердженим постановою правління НБУ № 508 від 16 грудня 2002 року передбачено, що використання векселів для розрахунків за заборгованістю за банківським кредитом не допускається.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

AT «УКРСИББАНК» не приймав від боржника ОСОБА_1 простий вексель в якості виконання зобов`язання, не укладав з ним письмового договору, який би підтверджував прийняття виконання, та відповідно повернув боржнику оригінал простого векселя разом з актом приймання-передачі від 13.01.2020 р.

Простий вексель серії АА № 2834427 на суму 15500,00 Євро продовжує зберігатись у ОСОБА_1 , а отже його доводи про належне виконання кредитного зобов`язання не відповідають дійсності.

Відповідно до п. 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 р., перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних доручень. Копії платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування коштів стягувачам долучаються до матеріалів виконавчого провадження, яким визначено належність указаних коштів стягувачам.

Таким чином, виконання рішення в повному обсязі - це повне фактичне виконання резолютивної частини рішення, яка зазначена у виконавчому документі, як то повна фактична виплата особі, на користь якої ухвалено рішення суду, суми коштів, яка визначена рішенням, що підтверджується копіями платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування відповідної суми коштів стягувачу.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що повна фактична виплата особі, на користь якої ухвалено рішення суду, суми коштів, може бути здійснена боржником в самостійному порядку, про що відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавця.

Отже, у разі самостійного виконання рішення боржником, щодо повної фактичної виплати особі суми коштів, на користь якої ухвалено рішення суду, боржник зобов`язаний надати виконавцю платіжний документ (квитанцію, платіжне доручення з відміткою банку про перерахування, тощо), який підтверджує сплату коштів стягувачу.

Верховний Суд сформував правову позицію, що належне виконання судового рішення щодо стягнення заборгованості повинно підтверджуватись платіжними документами (квитанціями) з відміткою банка щодо їх перерахування.

В судовому засіданні представники сторін наполягали на своїх правових позиціях. В подальшому в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, про необхідність відмовити у задоволенні заяви з урахуванням позиції Стягувача.

Судом встановлено, що 10.12.2019 р. рішенням Малиновського районного суду м. Одеса по справі № 521/2315/15-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - «Стягувач») до ОСОБА_1 (далі - «Заявник») про стягнення заборгованості за кредитним договором №164 МК Ф від 10.03.2006 р. задоволені. Зазначеним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси постановлено: стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №164 МК Ф від 10.03.2006 року по кредиту та процентах у розмірі 15351,90 євро (п`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят один євро 90 єврц.), що станом на 29.01.2015 року за курсом НБУ 275443,71 грн.), та по пені у розмірі 22,07 грн. (двадцять дві грн. 07 коп.), а саме: 14185,21 євро (що еквівалентно 254 510,97 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 944,06 євро за строк з 27.06.2014 року по 29.01.2015 року; 1166,69 євро (що еквівалентно 20 932,75 грн.) - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1016,83 євро за строк з 27.05.2014року по 26.01.2015 року; 9,87 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 28.06.2014 року по 29.01.2015 року; 12,20 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 28.06.2014 року по 29.01.2015року. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати по оплаті судового збору у сумі 2754,66 грн. (дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири грн. 66 коп.).

11.01.2020 р. рішення суду по справі №521/2315/15-ц - набрало законної сили.

13.01.2020 р. (Вих. №03) заявою про належне виконання зобов`язань ОСОБА_1 звернувся до Стягувача, в якій зазначив, що: 13.01.2020 р. з метою належного виконання зобов`язань щодо погашення грошової заборгованості згідно рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 10.12.2019 року по справі №521/2315/15-ц в частині оплати суми у розмірі 2776,73 грн., яка складається з: пені у розмірі 22,07 грн. (двадцять дві грн. 07 коп.) та судового збору у сумі 2754,66 грн. (дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири грн. 66 коп.), сплатив на рахунок Стягувача суму у розмірі 2776,73 грн. (дві тисячі сімсот сімдесят шість гривень 73 копійки), тобто добровільно виконав зазначене рішення суду, та передав Стягувачу оригінали квитанцій № 10 та № 11 про оплату.

13.01.2020 р. у зв`язку з тим, що виконати зобов`язання по рішенню Малиновського районного суду міста Одеси від 10.12.2019 року по справі №521/2315/15-ц фіатними грошима в частині оплати 15351,90 Євро Заявник не мав змоги, тому, керуючись чинним законодавством України, а саме Законом України «Про приєднання України до Женевської Конвенції 1930 р., якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі» № 826-XІVвід 06.07.1999 р.; Законом України «Про обіг векселів в Україні» № 2374-111 від 2001 р.; Законом України «Про цінні папери та фондовий ринок» № 3480-IV від 23 лютого 2006 р.; Постановою НБУ «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України» № 508 від 16.12.2002 р. (розділ 8); ЦК України ст. 194, 613, 545 (цінний папір, прострочення кредитора); Методичним посібником Міністерства юстиції України «Вексель у виконавчому провадженні», та уклавши:

Договір № 1 про створення і використання капіталізованих нематеріальних активів (КНА), інтелектуального капіталу (ІК), стратегічного платіжного засобу (СПЗ) (тратт) від 23.12.2019 р. з Обслуговуючим кооперативом «Небанківська фінансова установа спроможних домогосподарств нового економічного простору економічного ковчегу» (далі - «ОК «НБФУСДНЕПЕК», код ЄДРПОУ: 43323440, місцезнаходження: 12420, Житомирська обл., Житомирський район, село Тетерівка, вулиця Шевченка, будинок 25) - заявник, як власник (співвласник) домогосподарства, отримав інтелектуальну здатність та створив разом з даним кооперативом інтелектуальний капітал і, надавши послуги згідно умов такого договору, отримав стратегічний платіжний засіб (тратту) (СПЗ) на суми: 1200 000,00 грн., 300 000,00 грн.

Договір № 2 про врегулювання боргових зобов`язань від 23.12.2019 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут інтелектуального капіталу нового економічного простору економічного ковчегу» (ТЗОВ «ІІКНЕПЕК», код ЄДРПОУ 43270017, місцезнаходження: 82482, Львівська обл., місто Моршин, вулиця 50-річчя УПА, будинок 7) - від даного товариства отримав аваль на суму боргу 15500,00 Євро, ОСОБА_1 , в своїх інтересах та в інтересах своєї сім`ї, з метою належного виконання зобов`язань: погашення грошової заборгованості згідно рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 10.12.2019 року по справі № 521/2315/15-ц, передав Стягувачу за Актом прийому-передачі простого векселя від 13.01.2020 р. оригінал цінного паперу, платіжного розрахункового засобу - простий авальований вексель серії АА № 2834427 на суму 15500,00 Євро (п`ятнадцять тисяч п`ятсот Євро 00 центів) від 03.01.2020 р.

14.01.2020 р. поштовим відправленням, трек-номер якого 285, Стягувач отримав заяву про належне виконання зобов`язань від 13.01.2020 р. (Вих. №03) з додатками: оригінал квитанції №10 про оплату 2754,70 грн.; оригінал квитанції №11 про оплату 22,10 грн.; оригінал простого векселя серії АА № 2834427 на суму 15500,00 Євро; оригінал акту прийому-передачі простого векселя (4 примірника); копія рішення суду від 10.12.2019 р. по справі №521/2315/15-ц, що підтверджується роздруківкою про пошук поштових відправлень з офіційного сайту Укрпошти та описом вкладення у лист.

AT «УКРСИББАНК» своїм листом від 04.02.2020 надав ОСОБА_1 відповідь про те, що простий вексель серії АА № 2834427 на суму 15500,00 Євро не може бути розрахунковим документом за кредитним договором, та повернув оригінал простого векселя серії АА № 2834427 на суму 15500,00 Євро разом з оригіналом акту прийому-передачі від 13.01.2020 р. на адресу ОСОБА_1

12.05.2020 р. AT «УКРСИББАНК» отримав виконавчий лист по справі 521/2315/15-й щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, та в подальшому пред`явив до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Парфьонову Г.В.

Таким чином, ОСОБА_1 переуступив право вимоги банку до третьої особи без згоди стягувача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Вимогами ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ч. ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Умовами Кредитного договору № 1 від 10.03.2006 було передбачено обов`язок ОСОБА_1 повернути кредитору AT «УКРСИББАНК» грошові кошти у Євро зі сплатою відсотків відповідно до умов договору.

У кредитному договорі № 1 від 10.03.2006 року не передбачено виконання зобов`язання за кредитом у вексельній формі, тому виконання зобов`язання простим векселем не є належним.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів. На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов`язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем. Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов`язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов`язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселем.

П. 9.4 Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України, затвердженим постановою правління НБУ № 508 від 16 грудня 2002 року передбачено, що використання векселів для розрахунків за заборгованістю за банківським кредитом не допускається.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

AT «УКРСИББАНК» не приймав від боржника ОСОБА_1 простий вексель в якості виконання зобов`язання, не укладав з ним письмового договору, який би підтверджував прийняття виконання, та відповідно повернув боржнику оригінал простого векселя разом з актом приймання-передачі від 13.01.2020 р.

Простий вексель серії АА № 2834427 на суму 15500,00 Євро за твердженням заявника переданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Інститут інтелектуального капіталу нового економічного простору економічного ковчегу», а отже його доводи про належне виконання кредитного зобов`язання не відповідають дійсності.

Відповідно до п. 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 р., перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних доручень. Копії платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування коштів стягувачам долучаються до матеріалів виконавчого провадження, яким визначено належність указаних коштів стягувачам.

Таким чином, виконання рішення в повному обсязі - це повне фактичне виконання резолютивної частини рішення, яка зазначена у виконавчому документі, як то повна фактична виплата особі, на користь якої ухвалено рішення суду, суми коштів, яка визначена рішенням, що підтверджується копіями платіжних доручень (реєстри до платіжних доручень) про перерахування відповідної суми коштів стягувачу.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що повна фактична виплата особі, на користь якої ухвалено рішення суду, суми коштів, може бути здійснена боржником в самостійному порядку, про що відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавця.

Отже, у разі самостійного виконання рішення боржником, щодо повної фактичної виплати особі суми коштів, на користь якої ухвалено рішення суду, боржник зобов`язаний надати виконавцю платіжний документ (квитанцію, платіжне доручення з відміткою банку про перерахування, тощо), який підтверджує сплату коштів стягувачу.

Аналогічний правовий висновок міститься в ухвалі Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 585/4045/18, провадження № 61-4141 ск19 (джерело revestr.court.gov.ua/Review/80783157).

Верховний Суд сформував правову позицію, що належне виконання судового рішення щодо стягнення заборгованості повинно підтверджуватись платіжними документами (квитанціями) з відміткою банка щодо їх перерахування.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Керуючись ст. ст. 260-261, 355-356, 432 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, виданого 12.05.2020 року Малиновським районним судом м. Одеси, на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2019 року по справі № 521/2315/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» () заборгованості за кредитним договором №164 МК Ф від 10.03.2006 року по кредиту та процентах у розмірі 15351,90 євро (п`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят один євро 90 єврц.), що станом на 29.01.2015 року за курсом НБУ 275443,71 грн.), таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Ухвала суду складена та підписана суддею 23 грудня 2020 р.

Суддя Гуревський В.К.