Справа № 950/218/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2020 року м.Лебедин
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Гладкової С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лебединського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулася з вказаним позовом до відповідача, мотивує свої вимоги тим, що їй на праві власності належить Ѕ частина житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрований відповідач, хоча він у вказаному будинку не проживає. У зв`язку з зростанням цін на енергоносії у неї виникла необхідність оформити соціальну субсидію, однак для цього необхідно врахувати дохід всіх зареєстрованих в будинку осіб. Тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить провести розгляд справи у її відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку (а.с. 31), заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Правом подати відзив на позовну заяву не скористалася.
Приймаючи до уваги згоду сторони позивачки, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
Суд, проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку.
Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном.
Частинами 1, 4 ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 27.12.2010 року № 2-1910/10 (а.с.5-7) ОСОБА_1 набула право власності на Ѕ частину будівель : дерев`яний житловий будинок 1895 року побудови загальною площею 133,0 кв.м, житловою 68,5 кв. 5, погреб цегляний під літ. «п/г», сарай цегляний під літ. «Б», сарай дощатий під літ. «В», огорожа дощата, металева під літ № «1-2», які розташовані на території господарства по АДРЕСА_1 , що також стверджується витягом про державну реєстрацію прав, зареєстрованого в реєстрі за № 2339 в книзі 10, та технічним паспортом на житловий будинок (а.с.8-11).
Відповідно до будинкової книги, для прописки громадян, що проживають в буд. АДРЕСА_1 та довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.12-15,22) встановлено, що з 2008 року у вищевказаному господарстві зареєстрований відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з довідкою депутата Лебединської міської ради № 42 від 21.01.2020 року (а.с.16) встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , але не проживає за вказаною адресою.
Свідок ОСОБА_3 , що була допитана в попередньому судовому засідання, пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1 , однак він за вказаною адресою взагалі ніколи не проживав.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відповідно до положень ст. 391 ЦК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 77-81, 133, 140, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Суддя Бакланов Р. В.