Дата документу 10.11.2020
Справа № 334/7011/19
Провадження № 2/334/1318/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

за участі представника позивача Марківського І.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «Запоріжобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ПАТ «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позов обґрунтований тим, що 02 січня 2015 року між Товариством та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір № 41/15 щодо надання інформаційних та консультаційних послуг з супроводження програмного забезпечення «Облік праці та зарплати (ПЗ «Зарплата).

Відповідно до п.2.1, 2.2 договору за надання передбачених цим договором послуг Товариство мало перераховувати Виконавцю 15200,00 грн. щоквартально, та 60800,00 грн. на рік, а відповідно до п.6.1. договору - його було укладено на строк до 31.12.2015р.

На виконання умов договору Товариство 29.04.2016 р. перерахувало Виконавцю 15200,00 грн. (платіжне доручення № 11766 від 29.04.2016р.) та 15200,00 грн. (платіжне доручення № 11765 від 29.04.2016р), а загалом 30400, 00 грн.

Відповідно до графіку внесення змін в ПЗ «Зарплата», підписаного 13.05.2016р між Позивачем та Відповідачем, передбачалось що послуги за договором будуть надані Відповідачем в строк, визначений у графіку (не пізніше липня 2016 року), однак у вказаний строк послуги так і не були надані Відповідачем. Крім цього, з інформації розміщеної в ЄДР, Позивач був поінформований про те, що підприємницька діяльність Відповідача, як фізичної особи-підприємця, була припинена 31.03.2017р., про що до реєстру було внесено номер запису 4034125.

Враховуючи зазначені обставини, 16.08.2019 р. Позивач звернувся до Відповідача (як фізичної особи) із вимогою щодо повернення на рахунок Позивача 30400,00 грн., які були сплачені Відповідачу за виконання послуг за договором, однак станом на 23.09.2019 р. Позивач відповіді на вимогу від Відповідача не отримав, грошові кошти на рахунок Позивача від Відповідача не повернуті.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ) заборгованість в сумі 30400,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала можливість задоволення позовної заяви. Зазначила, що відповідачем виконані умови договору 41/15, проте саме позивач не виконав умови договору. Позивач здійснив оплату пізніше зазначеного у договору строку, а за четвертий квартал взагалі не було оплачено. В свою чергу відповідач належним чином виконав всі умови договору. Ним надавалися акти приймання-здачі виконаних робіт, які не були підписані позивачем. Також представник відповідача вказав на пропуск строків позовної давності, через що має бути відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до договору №41/15 СПД ОСОБА_2 як виконавець та ВАТ «Запоріжжяобленерго» уклали угоду про надання інформаційних та консультаційних послуг із супроводу програмного забезпечення ПО «Зарплата» на базі ПЕВМ на підприємстві ВАТ «Запоріжжяобленерго». Строк надання послуг з 2.01.2015року по 31.12.2015 року. Оплата послуг проводиться на підставі виставленого виконавцем рахунку на оплату послуг поквартально шляхом стовідсоткової передоплати за квартал до 15 числа першого місяця кварталу, в якому будуть надаватися послуги. Надані послуги оформлюються актом наданих послуг за кожний оплачений період. Замовник протягом 5 днів з моменту отримання акту наданих послуг від Виконавця зобов`язаний розглянути та направити виконавцю підписаний акт або вмотивовану відмову від прийняття послуг.

Згідно з виписки з банківського рахунку позивачем переведено ПП ОСОБА_2 15200 грн. за надання інформаційних та консультаційних послуг за договором №41/15 від 2.01.15 року за 1 кв. 2015 року.

Згідно з виписки з банківського рахунку позивачем 29.04.2016 року переведено ПП ОСОБА_2 15200 грн. за надання інформаційних та консультаційних послуг за договором №41/15 від 2.01.15 року за 3 кв. 2015 року.

Згідно з виписки з банківського рахунку позивачем 29.04.2016 року переведено ПП ОСОБА_2 15200 грн. за надання інформаційних та консультаційних послуг за договором №41/15 від 2.01.15 року за 2 кв. 2015 року.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), договір є підставою для виникнення зобов`язань.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В судовому засіданні не було доведено належними та допустимими доказами виконання відповідачем умов договору щодо надання послуг у 2 та 3 кварталі 2015 року.

Суд не може прийняти пояснення свідка з приводу надання послуг відповідачем, оскільки підтвердженням надання послуг відповідно договору є акт приймання-передання послуг, підписаний обома сторонами.

В той же час позивачем було оплачено надання відповідачем послуг у вказаний період, що підтверджується відповідними документами.

Згідно зі ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги цілком обґрунтованими, однак відповідач вказує на пропущення позивачем встановленого законодавством строку позовної давності для звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Та з цих підстав просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Так, у відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ст.ст. 256, 267 ЦК, суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Враховуючи, що з моменту оплати коштів за договором пройшло три роки, суд приходить до висновку про пропущення позивачем строків звернення із позовом без поважних причин, в зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Запоріжобленерго» до ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів через Ленінський районний суд м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст виготовлено 10 листопада 2020 року.

Суддя О.М. Гнатюк