ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 689/568/20
Провадження № 22-ц/4820/1554/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Корніюк А.П.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю: представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 689/568/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Органу опіки та піклування Ярмолинецької районної державної адміністрації про скасування усиновлення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 01 липня 2020 року (суддя Соловйов А.В.).

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Органу опіки та піклування Ярмолинецької районної державної адміністрації про скасування усиновлення.

В обґрунтування позову зазначали, що відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 15.06.2018 вони є усиновлювачами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проте, як зазначають позивачі, відносини між ними, як батьками, та дітьми не склалися, вони не можуть створити велику та дружню родину, не можуть знайти спільну мову та порозуміння з дітьми. На даний час діти перебувають в соціально-психологічному реабілітаційному центрі «Подолянчик».

Розпорядженням Ярмолинецької районної державної адміністрації № 22/2020-р від 27.01.2020 затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яким погоджуються позивачі.

Вважають, що слід скасувати і усиновлення, оскільки це буде відповідати інтересам дітей.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 01 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального права. Вказує, що ними було повністю доведено та обґрунтовано позовні вимоги. Крім того, як зазначає апелянт, до суду подано висновок компетентного органу щодо доцільності позбавлення батьківських прав, в якому зазначено, що діти не хочуть повертатись в сім`ю позивачів, якої вже немає, оскільки позивачі розлучені та спільно не проживають, що підтверджує той факт, що між усиновлювачами та дітьми склались стосунки, що роблять неможливе спільне проживання і виконання батьківських обов`язків.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача Ярмолинецької РДА Курятнік О.Г. в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Позивачі в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав, визначених ч. 1 ст. 238 СК України, для скасування усиновлення.

З таким висновком суду погоджується і апеляційний суд.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що Попільнянським районним судом Житомирської області 15 червня 2018 року у справі № 288/706/18 ухвалено рішення про усиновлення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 4-6).

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 06.05.2020 у справі № 689/521/20 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебувають в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик».

Згідно з повідомленням Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» від 02.02.2020 № 2, з малолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 неодноразово проводились бесіди щодо їх повернення в сім`ю, та під час розмов з дівчатами встановлено, що дівчата хочуть повернутись лише до батька, з матір`ю гарно спілкуються в Центрі, але повертатись до неї не хочуть (а.с. 7).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Зазначені положення закріплені в статті 207 СК України.

У частині першій статті 238 СК України визначено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.

Отже, в контексті положень про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 5 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ратифікованої Законом № 3017-VІ (3017-17) від 15.02.2011 із застереженням та заявою) усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 роз`яснено, що усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов`язків.

Крім того, вказана постанова наголошує, що основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача та інших обставин, що негативно впливають на емоційний стан дитини.

З огляду на викладене, одним з головних критеріїв щодо забезпечення усиновленої дитини духовним та фізичним розвитком є сім`я. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розвиток дитини, її виховання базується насамперед на сімейному вихованні.

Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому, насамперед, стабільними, незмінними повинні бути самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. Припинення таких відносин може тяжко травмувати дитину та істотно відобразитися на її інтересах. З метою недопущення порушення інтересів дитини частиною першою статті 238 СК України визначено виключений перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, позивачами не наведено жодних підстав, які б свідчили про те, що усиновлення ними дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суперечить інтересам дітей. Обставин, за наявності яких, інтереси дітей підлягають судовому захисту в межах заявлених позивачами позовних вимог не доведено, а судом в ході розгляду справи не встановлено.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12.10.2020 зобов`язано Орган опіки та піклування Ярмолинецької районної державної адміністрації розглянути на засіданні органу опіки та піклування питання щодо розв`язання спору та надати апеляційному суду письмовий висновок щодо можливості скасування усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усиновлювачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Ярмолинецької районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням № 323/2020-р від 23.10.2020, орган опіки та піклування вважає неможливим скасування усиновлення, оскільки це буде суперечити права та інтересам малолітніх дітей (а.с. 69).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про скасування усиновлення.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на розірвання шлюбу між позивачами та відсутність сім`ї як такої, оскільки з усиновленням позивачі набули права та взяли на себе обов`язок щодо дітей, яких вони усиновили, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дітей, і розірвання шлюбу не звільняє їх від цього обов`язку.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 01 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: Л.М. Грох

А.П. Корніюк