Ухвала

28 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 2-2850/12

провадження № 61-18583ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Зайцева А. Ю.,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСОБЛПОСТАЧЗБУТ», подану представником Драгун Ангеліною Святославівною, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання права власності,

встановив:

Одеським апеляційним судом розглянута апеляційна скарга заступника прокурора Одеської області на додаткове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 серпня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання права власності.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2012 року накладено арешт на нерухоме майно у вигляді виробничих та невиробничих будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДЕСОБЛПОСТАЧЗБУТ» (далі - ТОВ «ОДЕСОБЛПОСТАЧЗБУТ») звернулося з заявою до Одеського апеляційного суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2012 року, зазначило, що на підставі ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 січня 2019 року стало власником майна у вигляді нежитлового приміщення складської бази загальною площею 941 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «ОДЕСОБЛПОСТАЧЗБУТ», підписана адвокатом Драгун А. С., на ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року у вищевказаній справі, у якій вона, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу, ухвалити нове судове рішення, яким вимоги заяви задовольнити.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-IX від 15 січня 2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Пунктом 3 частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що не всі судові рішення, пов`язані із розглядом питань щодо забезпечення позову можуть бути оскаржені у касаційному порядку. Так, до суду касаційної інстанції можна оскаржити як ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову після її перегляду в апеляційному порядку, так і прийняту за результатами перегляду вказаної ухвали постанову суду апеляційної інстанції, який таку ухвалу залишив без змін. Крім того, у касаційному порядку можливо оскаржити ухвалу суду апеляційної інстанції, яка передбачає вжиття заходів забезпечення позову, а також постанову суду апеляційної інстанції про забезпечення позову, прийняту за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 (провадження №14-88цс20). У пункті 49 зазначеної постанови міститься висновок про те, що неможливим є касаційне оскарження ухвали апеляційного суду, згідно з якою він відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, а також постанови апеляційного суду, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви.

Отже, ухвала Одеського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову не підлягає касаційному оскарженню.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та має бути досягнута пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями (див., mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Враховуючи те, що заявник оскаржує ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову, а зазначене судове рішення не підлягає касаційному оскарженню відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, то у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Зазначення у ухвалі Одеського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені в ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСОБЛПОСТАЧЗБУТ», подану представником Драгун Ангеліною Святославівною, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання права власності відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

В. С. Жданова

А. Ю. Зайцев