Справа № 161/3772/20
Провадження № 2/161/1886/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої -- судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань Жаловаги І.П.,

представника позивача Спас Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного професійно-технічного навчального закладу «Луцьке вище професійне училище» про стягнення невиплаченої заробітної плати, безпідставно знятої доплати та стягнення моральної шкоди завданої незаконним звільненням,-

В С Т А Н О В И В :

06.03.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення невиплаченої заробітної плати, безпідставно знятої доплати та стягнення моральної шкоди завданої незаконним звільненням.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.12.2011 у справі №2-4210/11/0308 його було поновлено на роботі на посаді майстра виробничого навчання з 29.04.2011. Відповідно до наказу № 36-к від 28.03.2012 звільнено з ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» з 28.03.2012. За період який позивач перебував у трудових відносинах з ДПТ НЗ «Луцьке вище професійне училище» йому не нараховано та не виплачено заробітної плати за період з 29.04.2011 по 28.03.2012 та завдано значних моральних збитків.

Окрім того, вважає, що відповідачем безпідставно знято з нього доплату з 01.04.2009 в розмірі 30 % посадового окладу за зварювальні роботи в гуртожитку на підставі наказу № 39-к від 26.03.2009, про існування якого йому не було відомо, підпис ОСОБА_1 про ознайомлення на наказі відсутній. Дана обставина відображена у витязі з акту перевірки від 01.03.2012 № 3/02-02-06. Наказом директора училища № 326 від 24.12.2010 була нарахована премія за III квартал 2010 року, яка станом на сьогодні не виплачена.

Згідно з довідкою форми ОК-7 середній щомісячний заробіток за січень-березень 2011 року становить 2074, 59 грн. (2007,62 січень + 2023,62 лютий + 2192,52 березень: 3); середньоденний заробіток 90, 20 грн.

Оскільки позивач працював у період часу з 24.04.2011 по 28.03.2012, сума, яка підлягає нарахуванню та виплаті становить 22 549, 90 грн.

З витягу з акту перевірки від 01.03.2012 № 3/02-02-06 та довідки спільної перевірки контрольно-ревізійного управління в області спільно з УДСБЕЗ УМВС у Волинській області № 03-030-16-16/104 від 06.01.2012, вбачається, що ОСОБА_1 нараховувалася заробітна плата із порушеннями, а саме: не у відповідності до фактично відпрацьованого часу. Проведеною перевіркою встановлено, що всі години виробничого навчання і виробничої практики у групі 4ц «Електрозварювальників» в кількості 523 год. вичитані майстром ОСОБА_1 , в той же час, у табелях відпрацювання робочого часу відображено і підписано іншими майстрами виробничого навчання. Таким чином, нарахування і виплата заробітної плати проводилася на підставі табелів обліку робочого часу, а не за фактично відпрацьовані години та занижено вартість години виробничого навчання.

Так відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 26.09.2005 № 557 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифікаційних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ», додатку № 16 «Ставки погодинної оплати праці працівників усіх галузей економіки за проведення навчальних занять» вартість години виробничого навчання, вартість години виробничого навчання у липні 2010 року становить 6,82 грн. А відповідно до п. 1 Наказу № 557, Додатку 16 вартість години виробничого навчання у липні 2010 року має становити 16,25 грн.

З огляду на дані обставини, заборгованість у відповідача становить 6 070, 83 грн., з яких відпрацьовано 523 год., однак по табелю робочого часу відпрацьовано 356 год. за ціною 6.82 гривень, що становить 2 427, 92 грн., при цьому не доплачено 3 357, 08 грн.

За відпрацьовані 167 годин по 16,25 грн. за кожну годину становить 2 713, 75 грн., загальна сума становить 8 498, 75 грн. від якої віднімаємо 2 427, 92 грн., що становить 6 070,83 грн. невиплаченої заробітної плати за відпрацьовані 523 години.

Таких груп було 7 на замовлення обласного центру зайнятості, що підтверджується відповіддю Управління освіти і науки на звернення від 06.03.2013 № 05/01-13/Б-9/6.

Вказує, що на початку 2011 року працюючи в ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» почав зазнавати утисків та тиску, що стало відображатися на стані здоров`я і як наслідок в березні 2011 - потрапив в стаціонар, де пробув майже місяць, а після неправомірного звільнення у квітні 2011 знову різко погіршилося здоров`я. За період судових проваджень, в яких він захищав своє право на працю в закладі, постійно перебував у стресі і напрузі. Так в травні 2011 року ОСОБА_1 потрапив в стаціонар із діагнозом «Гіпертонічна хвороба II ступеня, криз», що підтверджується листом непрацездатності серія АВД № 136474 від 24.05.2011. Після цього в жовтні 2011 року, потрапив в кардіологічне відділення Волинської обласної клінічної лікарні та повторно перебував на стаціонарному лікуванні у липні 2011.

Відтак, відповідачем внаслідок порушення трудового законодавства, ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яку позивач оцінює в сумі 70 000 грн.

Враховуючи наведене, просить суд:

-зобов`язати ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату у розмірі 22 549, 90 грн.;

-зобов`язати ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за III квартал 2010 в розмірі 10 % від суми сплачених підприємствами під час виробничої практики згідно договорів;

-визнати протиправним наказ № 39-к від 26.03.09 року про зняття доплати з 01.04.2009 майстру виробничого навчання ОСОБА_1 в розмірі 30% посадового окладу за зварювальні роботи в гуртожитку та стягнути з ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» надбавку в розмірі 30% посадового окладу за зварювальні роботи в гуртожитку;

-стягнути з ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» 6 070,83 грн. в користь ОСОБА_1 невиплаченої заробітної плати за відпрацьовані години;

-стягнути з ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» 70 000 грн. в користь ОСОБА_1 моральної шкоди.

Ухвалою суду від 17.03.2020 було постановлено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

13.04.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позов (а.с. 64-69).

05.08.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.140-144), в якій позивач, крім додаткового обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що у вимозі позову про стягнення з ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» невиплаченої заробітної плати за відпрацьовані години неправильно зазначено суму 6 070,83 грн., оскільки він випустив 7 груп слухачів, а тому з урахуванням відпрацьованих годин сума до стягнення складає 68022,50 грн.

05.08.2020 ОСОБА_1 подав відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 140-144).

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав усно їх уточнивши. А саме, щодо стягнення надбавки в розмірі 30% посадового окладу за зварювальні роботи в гуртожитку просив таку надбавку стягнути за період з 01.09.2008 по 01.04.2009, а невиплачену заробітну плату просив стягнути за всі роки, в які він викладав електрогазозварювання з 2005 по 2010 за 7 груп.

Представники позивача в судових засіданнях вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві підстав, просили позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні 04.06.2020 позов не визнали з підстав, викладених у відзиві. В подальшому від відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності уповноважено представника.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок виплати заробітної плати і проведення повного розрахунку зі звільненим працівником - виплати всіх сум, що належать йому, а у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 25.06.1987 по 17.02.2000, з 01.11.2001 по 29.04.2011 працював в ДПТНЗ «Луцьке вище професійне технічне училище» на посаді майстра виробничого навчання.

Наказом № 54-к від 29.04.2011 ОСОБА_1 було звільнено з посади майстра виробничого навчання на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за згодою профкому в зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, з 29.04.2011 (а.с.70).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.12.2011 у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного професійно-технічного навчального закладу «Луцьке вище професійне училище» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди (а.с.45-48), позов було задоволено частково. Ухвалено: визнати наказ директора Державного професійно-технічного навчального закладу «Луцьке вище професійне училище» ОСОБА_2 за № 54-к від 29.04.2011 «Про звільнення» ОСОБА_1 з посади майстра виробничого навчання незаконним; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді майстра виробничого навчання в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Луцьке вище професійне училище» з 29.04.2011 р.; стягнуто з Державного професійно-технічно навчального закладу «Луцьке вище професійне училище» в користь ОСОБА_1 суму в розмірі 14 459,86 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та суму в розмірі 1000 грн. за завдану моральну шкоду.

Наказом № 152-к від 07.12.2011 позивача було поновлено на роботі, що підтверджується записом в трудовій книжці та копією наказу (а.с.20, 71).

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 28.03.2012 (а.с.49-52) рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.12.2011 у даній справі скасовано, в позові ОСОБА_1 до Державного професійно-технічного навчального закладу «Луцьке вище професійне училище» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.05.2012 (а.с.53-54) у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 відмовлено.

Наказом № 36-к від 28.03.2012 позивача було звільнено з роботи по ч.3 ст.40 КЗпП України що підтверджується записом в трудовій книжці та копією наказу (а.с.20, 72).

Позивач зазначає, що за період його перебування в трудових відносинах з відповідачем з 29.04.2011 по 28.03.2012 йому не нараховано та невиплачено заробітну плату в розмірі 22 549, 90 грн., яка обчислена позивачем з урахування довідки форми ОК-7 з урахуванням середнього щомісячного заробітку за січень-березень 2011 року.

Разом з тим, з довідки форми ОК-7 (а.с.21) вбачається, що за період з 29.04.2011 по 28.03.2012 страховий стаж позивачу нараховано в сукупності за 61 день (в червня 2011 6 днів, в грудні 2011 31 день, в січні 2012 9 днів, в лютому 2012 5 днів, в березні 2012 7 днів).

Крім того, з Акту ревізії фінансово-господарської діяльності ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» від 13.02.2017 за період з 01.02.2011 по 01.01.2016, складеного Управлінням західного офісу Держаудитслужби у Волинській області (а.с.78-81) вбачається, що ревізією з питань наявності фактів несвоєчасних виплат та простроченої заборгованості з оплати праці встановлено, що станом на 01.01.2012, 01.01.2013, 01.01.2014, 01.01.2015, 01.01.2016 заборгованість з оплати праці за даними бухгалтерського обліку і фінансової звітності, в тому числі, по заробітній платі майстра ОСОБА_1 не рахується.

Судом не встановлено, що в період з 29.04.2011 по 28.03.2012 позивачу не нараховувалась та виплачувалась заробітна плата відповідно до відпрацьованого ним часу, відтак, позовна вимога про її стягнення за цей період в зазначеному позові розмірі є безпідставною.

Що стосується вимоги позову про зобов`язання ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за III квартал 2010 в розмірі 10 % від суми сплачених підприємствами під час виробничої практики згідно договорів, то така премія, в тому числі і майстру виробничого навчання ОСОБА_1 , була установлена наказом №326 від 24.12.2010 (а.с.55).

Однак, в судовому засіданні не встановлено факту не нарахування та невиплати такої надбавки позивачу.

Натомість, згідно даних книги про виплату заробітної плати премія в розмірі 567,45 грн. була нарахована та виплачена позивачу (а.с.93)

Крім того, з Інформації про перевірку нарахування заробітної плати ОСОБА_1 у Луцькому ВПУ за 2005-2010 роки (а.с.56) від 06.03.2013 вбачається, що за період з 01.05.2005 по 31.12.2010 заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалась згідно штатного розпису за рахунок коштів спеціального фонду, як майстру виробничого навчання, з усіма надбавками та доплатами згідно чинного законодавства, а не за фактично відпрацьовані години. Таким чином, за вищевказаний період ОСОБА_1 було нараховано та виплачено заробітну плату в сумі 108449,03 грн.

Судом встановлено, що наказом №70-к від 01.09.2008 «Про встановлення доплат і надбавок працівникам училища на період з 01.09.2008 по 31.08.2009», в тому числі і позивачу ОСОБА_1 , була встановлена доплата в розмірі 30% посадового окладу за зварювальні роботи в гуртожитку за рахунок позабюджетних надходжень та 15% посадового окладу за розширену зону обслуговування за рахунок фонду економії заробітної плати (а.с.75-77).

Наказом № 39-к від 26.03.2009 доплату в розмірі 30% посадового окладу за зварювальні роботи в гуртожитку було знято з позивача з 01.04.2009 (а.с.44). З пояснень представника відповідача вбачається, що наказ був винесений на підставі доповідної коменданта гуртожитку ОСОБА_3 , в якій вказувалось на відсутність проведення зварювальних робіт.

В позовній заяві позивач вказує на те, що з оскаржуваним наказом він не був ознайомлений. Однак, не ознайомлення працівника з наказом не є підставою для визнання його протиправним.

У відповіді на відзив, позивач покликався на те, що має право на надбавку за вислугу років в розмірі 30% як педагогічний працівник, який має стаж понад 20 років.

Однак, наказом №70-к від 01.09.2008 встановлювалася доплата не за стаж педагогічної роботи, а за зварювальні роботи в гуртожитку.

Стороною позивача не надано доказів того, що такі зварювальні роботи в гуртожитку позивачем проводилися, і що доповідна коменданта гуртожитку ОСОБА_3 , в якій вказувалось на відсутність проведення зварювальних робіт, і яка стала підставою для зняття доплати, не відповідає дійсності.

А тому, вимога про визнання протиправним наказу № 39-к від 26.03.09 року про зняття доплати з 01.04.2009 майстру виробничого навчання ОСОБА_1 в розмірі 30% посадового окладу за зварювальні роботи в гуртожитку та стягнення надбавки в розмірі 30% посадового окладу за зварювальні роботи в гуртожитку є безпідставною.

В позові, у відповіді на відзив та в поясненнях в судовому засіданні позивач стверджував, що йому не було виплачено заробітну плату за відпрацьовані години в розмірі 68022,50 грн. за всі роки (2005-2010), коли він викладав електрогазозварювання, з урахуванням годин, відпрацьованих з 7 групами. При чому, покликався на витяг з акту перевірки від 01.03.2012 № 3/02-02-06 та довідку спільної перевірки контрольно-ревізійного управління в області спільно з УДСБЕЗ УМВС у Волинській області №03-030-16-16/104 від 06.01.2012.

З витягу з Акту перевірки, проведеною за заявою ОСОБА_1 Територіальною державною інспекцією праці у Волинській області, від 01.03.2012 № 3/02-02-06 (а.с.22-25) вбачається, що проведеною перевіркою відповідності записів у журналах виробничого навчання з табелями обліку робочого часу майстрів виробничого навчання груп від центру зайнятості встановлено розбіжності. Нарахування та виплата заробітної плати майстрам виробничого навчання, в тому числі ОСОБА_1 , за вказані періоди занять (з 23.09.2008 по 19.02.2009, з 23.09.2008 по 19.02.2009, з 29.06.2010 по 15.10.2010) проводилися на підставі табелів обліку робочого часу працівників. За проведення занять у групах електрогазозварювальників нараховано ОСОБА_1 693 грн., що є порушенням вимог ст. 94 КЗпП України нарахування заробітної плати проводиться не у відповідності до фактично відпрацьованого часу.

З повідомлення Державної фінансової інспекції у Волинській області №03-030-16-16/104 від 06.01.2012 на звернення ОСОБА_1 щодо результатів спільної перевірки контрольно-ревізійного управління в області спільно з УДСБЕЗ УМВС у Волинській області (а.с.28-36) вбачається, що були виявлені порушення нарахування та виплати заробітної плати майстрам виробничого навчання, в тому числі і ОСОБА_1 . Порушення допущено з вини старшого майстра ОСОБА_4 , який складав табелі робочого часу, з його пояснень, в табелях обліку робочого часу відображав відпрацювання робочого часу майстрами, в тому числі і ОСОБА_1 , по їх проханню, так як ті майстри, що ставили підписи у журналах про вичитку годин, не могли проводити урок виробничого навчання більше 4 годин в день.

Крім того, перевіркою встановлено безпідставну недоплату майстрам виробничого навчання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в сумі 442,66 грн. Дана сума донарахована за даними бухгалтерського обліку у червні 2011 року, майстру ОСОБА_1 донараховану у червні суму 301,31 грн. депоновано в зв`язку з неявкою працівника протягом трьох днів в касу, а виплачено 20.12.2011.

В позовній заяві позивач надає розрахунок невиплаченої йому заробітної плати за 523 години.

Разом з тим, вказаними перевірками, в тому числі і через відсутність необхідних документів, не встановлено, відпрацьовану фактично позивачем кількість годин, та не визначено конкретні суми недорахованої та невиплаченої заробітної плати.

В наданих суду позивачем копіях журналів обліку професійно-практичної підготовки груп 4-ц «Електрогазозварювальники» за 2005, 2008-2009 роки також не зазначено кількість відпрацьованих ним годин.

За таких обставин, встановити кількість фактично відпрацьованих позивачем годин за всі роки, коли він викладав електрогазозварювання, та відповідно визначити суми недоплачених ним коштів, не видається можливим.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральну шкоду позивач мотивує тим, що на початку 2011 року почав зазнавати утисків та тиску, що відобразилося на стані його здоров`я, внаслідок чого в березні 2011 року він потрапив в стаціонар майже на місяць, а після неправомірного звільнення в нього різко погіршилося здоров`я. За період судів він постійно перебував в напрузі. В травні 2011 потрапив в стаціонар з гіпертонічною хворобою, в жовтні 2011 перебував на лікуванні в кардіологічному відділенні. Досі погано спить, болісно реагує на погіршення погодніх умов.

Надані стороною позивача копії медичних документів (а.с.39-43) стосуються періоду 2011 року, тобто періоду звільнення позивача.

Разом з тим, рішенням Апеляційного суду Волинської області від 28.03.2012 в позові ОСОБА_1 до Державного професійно-технічного навчального закладу «Луцьке вище професійне училище» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Тобто, дії відповідача щодо звільнення позивача не визнані судом незаконними та такими, що порушують його права.

Надані позивачем копії медичних документів (а.с.162-166) за період 2018-2019 років, стосуються гіпертонічної хвороби та хвороби очей.

Вирішуючи питання спричинення позивачу шкоди, суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями чи бездіяльністю відповідача та станом здоров`я позивача.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про не доведення позивачем підставності позовних вимог, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 137, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 47, 116, 232, 233, 237-1 КЗпП України, ст.2 Закону України «Про оплату праці», суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного професійно-технічного навчального закладу «Луцьке вище професійне училище» про стягнення невиплаченої заробітної плати, безпідставно знятої доплати та стягнення моральної шкоди завданої незаконним звільненням відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 24.12.2020.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій