ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

30 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 632/1352/20

провадження № 22-ц/818/5584/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,

Учасники справи :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку і розміру стягнутих аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2020 року, ухвалене суддею Росоха А.В., в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити порядок і розмір стягнутих аліментів на її користь на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 600 грн. з усіх видів заробітку щомісяця на 1/3 частину усіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що на даний час сума стягнутих аліментів, а саме 600 грн., щомісяця, є недостатньою для матеріального утримання дітей, є занадто низькою, постійно збільшується розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, зі слів відповідача їй відомо що він працює і отримує заробітну плату, добровільно надавати допомогу на утримання дітей поза межами визначеними судом відмовляється. У зв`язку з чим вона просила збільшити розмір аліментів з 600 грн. щомісячно на 1/3 частину усіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, який задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу посилалась на те, що на теперішній час відповідач працевлаштований і має постійну роботу і заробіток, яких не мав на час винесення рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29.04.2011 року, тому просить змінити порядок та розмір стягнутих аліментів.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням ціни позову та малозначності справи, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7,8).

Відповідно до копії рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29.04.2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 600,00 грн. зі всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 21.01.2011 року і до їх повноліття (а.с.6).

Згідно довідки № 5737 від 25.08.2020 року виданої відділом ЖКГ Первомайської міської ради Харківської області ОСОБА_1 разом з дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі№ 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Суд першої інстанції виходив із того, що потреба у значно більших коштах на утримання дитини не є підставою для застосування положень ст. 192 СК України до спірних правовідносин та не підтверджена будь-якими доказами, а доказів на підтвердження зміни майнового або сімейного стану сторін суду не надано.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Посилання позивача на ту обставину, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача є меншим встановленого законом мінімального розміру є безпідставними, враховуючи наступне.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIIIчастину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18).

Отже, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для зміни способу присудження аліментів є помилковими, оскільки позивачка не довела належними, допустимими та достатніми доказами значного покращення матеріального становища платника аліментів.

Належних доказів на підтвердження наявності підстав для зміни способу присудження аліментів на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення суду не надано.

Доводи позивачки на зростання витрат на дитину, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки додаткові витрати можуть бути стягнуті з відповідача в порядкуст.185 СК України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМ України від 17 липня 2003 року № 1078, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що на теперішній час у відповідача покращився матеріальний стан, він працевлаштований і має постійну роботу і заробіток, яких не мав на час винесення рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29.04.2011 року не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки доказів на підтвердження вказаних доводів матеріали справи не містять та позивачем не надані.

У зв`язку із чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна