Номер провадження: 22-ц/813/3307/20
Головуючий у першій інстанції Лічман Л. Г.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

апелянта ОСОБА_1 ,

представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката Богатової М.А.,

позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

02.11.2018 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_2 з вказаною позовною заявою, яку було уточнено, та в якій він просив визнати недостовірною інформацію, яка була поширена 28 жовтня 2018 року ОСОБА_1 на загальних зборах ЖБК «Ленінський-4» про те, що « ОСОБА_2 всіх ввів в оману, оскільки тепловий лічильник насправді встановлений за кошти депутата Одеської міської ради, а ОСОБА_2 присвоїв грошові кошти, які додатково зібрав із членів ЖБК та що труби, які були замінені у підвалі будинку насправді були замінені на кошти якогось депутата, а ОСОБА_2 у свою чергу також привласнив кошти, які зібрав із членів ЖБК».

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив зобов`язати ОСОБА_1 спростувати вказану недостовірну інформацію. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн. 00 коп., а також покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди було задоволено частково.

Визнано недостовірною інформацію, яка була поширена 28 жовтня 2018 року ОСОБА_1 на загальних зборах членів ЖБК «Ленінський-4» про те, що: « ОСОБА_2 всіх ввів в оману, оскільки тепловий лічильник насправді встановлений за кошти депутата Одеської міської ради, а ОСОБА_2 присвоїв грошові кошти, які додатково зібрав із членів ЖБК та що труби, які були замінені у підвалі будинку насправді були замінені на кошти якогось депутата, а ОСОБА_2 у свою чергу також привласнив кошти, які зібрав із членів ЖБК».

Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію про те що: « ОСОБА_2 всіх ввів в оману, оскільки тепловий лічильник насправді встановлений за кошти депутата Одеської міської ради, а ОСОБА_2 присвоїв грошові кошти, які додатково зібрав із членів ЖБК та що труби, які були замінені у підвалі будинку насправді були замінені на кошти якогось депутата, а ОСОБА_2 у свою чергу також привласнив кошти, які зібрав із членів ЖБК» у такий же спосіб, у який вона була поширена, у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1000 грн., а також судові витрати у розмірі 2466,80 грн., а всього 3466,80 грн.

В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2019 року, та постановлення нового, провідмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення по часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що 28.10.2018 р., приблизно о 16:30 год., на прибудинковій території будинку відбувались загальні збори ЖБК «Ленінський-4», на яких відповідач ОСОБА_1 привселюдно висловила недостовірну інформацію, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача ОСОБА_2 , який на той час був керівником ЖБК «Ленінський-4», а саме інформацію про наступне:

« ОСОБА_2 всіх ввів в оману, оскільки тепловий лічильник насправді встановлений за кошти депутата Одеської міської ради, а ОСОБА_2 присвоїв грошові кошти, які додатково зібрав із членів ЖБК та що труби, які були замінені у підвалі будинку насправді були замінені на кошти якогось депутата, а ОСОБА_2 у свою чергу також привласнив кошти, які зібрав із членів ЖБК».

При цьому суд взяв до уваги показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Також суд вказав, що розповсюдження зазначеної недостовірної інформації суттєво порушили права позивача ОСОБА_2 та відобразились на його діловій репутації, оскільки він змушений доказувати протилежне, що змусило його звернутись до суду.

З цих підстав суд вирішив зобов`язати відповідачку ОСОБА_1 спростувати вищевказану недостовірну інформацію у спосіб, у який вона була поширена.

Також суд вирішив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 завдану моральну шкоду в сумі 1000 грн.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступних підстав.

Так, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачка ОСОБА_1 вказала, що 28.10.2018 р. вона дійсно виступала на зборах ЖБК «Ленінський-4», які відбувались на прибудинковій території, однак в її виступі не містилася інформація, про яку зазначає позивач, що може бути підтверджено свідками. Протокол зазначених зборів не складався, будь-які докази твердження позивача про поширення нею недостовірної інформації відносно нього, відсутні.

Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги вказані заперечення, також не взяв до уваги показання одних свідків і взяв до уваги показання інших свідків, як доказ вини дій відповідачки, однак які об`єктивними доказами, що маються в матеріалах справи, не підтверджуються.

Так, взявши до уваги показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які на думку суду підтвердили факт поширення відповідачкою ОСОБА_1 недостовірної інформації відносно позивача ОСОБА_2 , суд безпідставно не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Вказані свідки були допитані судом першої інстанції за клопотанням відповідачки та показали суду, що ОСОБА_1 28 жовтня 2018 року на загальних зборах членів ЖБК «Ленінський-4» взагалі не говорила про лічильники та труби.

Також судом не було враховано, що секретарем загальних зборів ОСОБА_3 протокол загальних зборів ЖБК «Ленінський-4» за 28 жовтня 2018 року належним чином не вівся і матеріали справи такого протоколу не містять.

Більше того, із показань заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 та її представника - адвоката Богатової М.А., даними ними в суді апеляційної інстанції, слідує, що такого протоколу загальних зборів не велось, ОСОБА_3 дійсно щось писала, але це не було оформлено протоколом загальних зборів, він не був підписаний ким-небудь, і він відсутній в книзі протоколів, яка мається в ЖБК «Ленінський-4», головою правління якого в подальшому була обрана відповідачка ОСОБА_1 .

Також зазначені особи підтвердили суду апеляційної інстанції, що на загальних зборах ЖБК «Ленінський-4», які були проведені 28 жовтня 2018 року, позивач ОСОБА_2 присутній не був.

Зазначені обставини фактично підтвердив в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 .

При цьому, судом не було враховано, що свідок ОСОБА_4 не повідомляв суду, що відповідачка ОСОБА_1 поширювала недостовірну інформацію стосовно позивача ОСОБА_2 . Навпаки, вказаний свідок показав, що не може стверджувати того, чи йшлася мова на загальних зборах про заміну труб, оскільки були крики від присутніх на зборах, які проходили на емоціях, так як багато присутніх членів ЖБК кричали про розтрату грошових коштів. Однак виділити те, про що хто кричав, є неможливим.

Свідок ОСОБА_3 , яка вела протокол загальних зборів, інформацію, що вимагає спростувати позивач, до протоколу не заносила, момент коли саме було поширено дану інформацію не пам`ятає, як і не пам`ятає низки відомостей, що заносилися нею до протоколу загальних зборів, зокрема щодо кількості присутніх на них членів кооперативу.

Тобто, вказаний свідок не давала суду свідчень про те, що відповідачка поширювала недостовірну інформацію стосовно позивача ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_5 повідомив суду, що був присутній на загальних зборах ЖБК «Ленінський-4» 28.10.2018 року, однак збори плавно перейшли у скандал і лайку, і відокремити слова, які сказала відповідачка ОСОБА_1 на адресу голови ЖБК - Дмитрієва В.В., неможливо.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що об`єктивних даних того, що відповідачка ОСОБА_1 поширила недостовірну інформацію стосовно позивача ОСОБА_2 , матеріали справи не містять, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 15 та п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріали справи не мають об`єктивних доказів того, що відповідачка ОСОБА_1 взагалі поширила недостовірну інформацію стосовно відповідача ОСОБА_2 , а тому матеріали справи не мають правових підстав для зобов`язання її спростувати інформацію, яку вона не поширювала.

Крім того, відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

В сукупності зазначені обставини свідчать про те, що у суду також відсутні правові підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача моральної шкоди, так як матеріли справи не місять доказів того, що винними діями відповідачки ОСОБА_1 завдано моральну шкоду позивачу ОСОБА_2 .

Що стосується показань трьох свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , то колегія суддів зазначає, що вони є суб`єктивними і не підтверджують позовних вимог ОСОБА_2 , а також не підтверджуються іншими об`єктивними доказами, які маються в матеріалах справи. Разом з тим, ці показання спростовуються, у тому числі такими ж суб`єктивними показаннями інших свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи, що позивач ОСОБА_2 як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору, а заявнику апеляційної скарги ОСОБА_1 сплата судового збору була відстрочена до ухвалення рішення по справі (а.с.147-148), колегія суддів вважає за необхідне судовий збір у сумі 3700,20 грн. компенсувати Одеському апеляційному суду за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2019 року скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Судовий збір у сумі 3700,20 грн. (три тисячі сімсот гривень 20 копійок) компенсувати Одеському апеляційному суду за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за наступними реквізитами:

Отримувач коштів - УК у м.Одесі/Малиновськ. р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38016923

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) - 899998

Рахунок отримувача - UA0015007

Код класифікації доходів бюджету - 22030101

Призначення платежу - *;101;

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.10.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева