Справа № 581/908/20
Провадження № 2/581/226/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
28 грудня 2020 року сел. Липова Долина
Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді Кузьмінського О.В.,
за участю секретаря судового засідання Мазур О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в :
18 листопада 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 6 січня 2011 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послу та Тарифами банку, які викладені на сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив нею не поданий. Тому, зважаючи на наявну в матеріалах справи згоду позивача про можливість розгляду справи у заочному порядку, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, 6 січня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 12).
В анкеті-заяві вказано про тип кредитної картки «Універсальна», на оформлення якої виявила бажання відповідач, не вказана сума бажаного кредитного ліміту, термін дії, розмір відсотків за користування кредитом та будь-які інші умови кредитування.
До позовної заяви позивачем також додано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та витяг Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, на який відсутній підпис відповідача про ознайомлення з зі змістом цих документів (а.с. 13-37).
При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Висновки суду по суті спору.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
При цьому судом враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Установивши обставини того, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, суд приходить до висновку, що їх не можна вважати частиною кредитного договору, укладеного між сторонами 6 січня 2011 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та сплати пені.
Звертаючись до суду з позовом, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором, зокрема, заборгованість за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) у розмірі 1828 грн. 14 коп., для підтвердження чого надав відповідні розрахунки заборгованості.
Як убачається з наданих розрахунків та виписки по банківському рахунку, за період з 3 грудня 2012 року по 20 вересня 2020 року ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, що підтверджується відповідними сумами у графі «Витрати клієнтом кредитних коштів» (загальна сума витрачених коштів становить 4204 грн. 97 коп.), а також здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 6936 грн. 53 коп., що підтверджується відповідними сумами у графі «Сума коштів, внесених клієнтом на погашення заборгованості» (а.с. 4-5, 6-8, 9).
Відтак, фактично отримані та використані ОСОБА_1 кредитні кошти добровільно повернуті банку у повному обсязі.
Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту є необґрунтованими.
Крім того, з наданих АТ КБ «ПриватБанк» розрахунків вбачається, що банк нараховував відповідачу на прострочений кредит відсотки та нараховував пеню (а.с. 4-5, 6-8, 9).
Але при цьому ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, та такий порядок погашення відсотків за рахунок тіла кредиту сторони в письмовому вигляді не погоджували, оскільки у анкеті-заяві від 6 січня 2011 року відсутні відповідні положення про нарахування відсотків у розмірі 86,4%, який зазначений позивачем при обґрунтуванні позовних вимог у цій частині. Також сторони не погоджували сплату пені.
На цій підставі позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, і пені є також необґрунтованими.
Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд,
в и р і ш и в :
У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуто Липоводолинським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Липоводолинським РВ УМВС України в Сумській області 29 грудня 2009 року, РНОКПП НОМЕР_2 ).
Суддя О. В. Кузьмінський