Справа № 188/975/19
Провадження № 2/188/22/2020
05 лютого 2020 року смт. Петропавлівка
Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Курочкіній О.М.
секретар судового засідання Лукіна Л.Г.
справа 188/975/19
третя особа: Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області
представника відповідача ОСОБА_3
В обгрунтування позову зазначив, що між ним та ОСОБА_4 12 листопада 2010 року був укладений шлюб зареєстрований виконкомом Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області за актовим записом № 34.
Від спільного шлюбу мають неповнолітню дочку: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З відповідачем в період вересень-жовтень 2014 року були складні відносини, постійні сварки, дрібні образи.
Відповідач подала до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області позовну заяву про стягнення з позивача аліментів.
За рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2014 року суд в стягнув з позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 02.10.2014 і до досягнення нею повноліття.
Але відносини між позивачем і відповідачкою налагодились, вони продовжували проживати спільно однією сім`єю. З 2014 року по 2015 рік позивач, ОСОБА_4 та спільна донька ОСОБА_5 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , як сім`я, що підтверджується актом, складеним комісією КП «ПАВЛОГРАДЖИТЛОСЕРВИС».
В 2015 році спільно переїхали до іншого житла за адресою: АДРЕСА_2 , проживали до листопада 2016 року.
В листопаді 2016 року всією родиною переїхали до АДРЕСА_3 . Проживали за вказаною адресою спільно як сім`я, до червня 2017 року, що підтверджується актом №355, складеним начальником ЖРЕД - 8 Галкіною О. В. , за участю свідків, а саме сусідів: ОСОБА_7 АДРЕСА_8, ОСОБА_8 кв АДРЕСА_4 .
Весь період спільного проживання, в сім`ї працював тільки позивач, повністю забезпечував всім необхідним дружину та спільну доньку.
Позивач вважає , що він в повній мірі виконував батьківські обов`язки як зі сторони виховання так і зі сторони забезпеченням всім необхідним для розвитку дитини.
В судовому засіданні сторона позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідача в судове засідання не з`явилась, відповідно до ухвали суду від 18.11.2019 року суд розглядає справу заочно.
Від третьої особи надійшов лист про розгляд справи у їх відсутність.
Вислухавши сторону позивача, свідків, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
В судовому засіданні позивач пояснив, що після того як рішенням суду шлюб було припинено і з нього стягнуто аліменти на утримання дочки, вони з відповідачкою налагодили стосунки, проживали спільно, вели господарство, фактично працював і утримував родину лише він, вони неодноразово міняли місце проживання, бо власного житла не було і вони його винаймали. Були випадки, коли вони з відповідачкою сварились і вона їздила до матері, але потім знову зразу поверталась в спільне житло. Відповідачка працювала епізодично, бюджет весь час був спільний, спільно харчувались, робили покупки ходили в гості.
Представник позивача зазначила, позивач не ухиляється від сплати аліментів, кожного місяця надає кошти і зараз, хоча тимчасово не працює, але боргу за аліментами з 2014 по 2017 рік він не має, бо в повному обсязі утримував родину, і лише з липня 2017 року, вони стали проживати окремо. Крім того, представник позивача звернула увагу суду, на те, що коли шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було припинено і одночасно стягнуто аліменти, рішенням суду від 17.10.2014 року, відповідачка звернулась за виконавчим листом лише в 2017 році, що фактично підтверджує, позивач до 2017 року утримував не тільки неповнолітню дочку, а і відповідачку, яка практично не працювала.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , після рішення суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, з жовтня 2014 року по червень 2017 року продовжили проживати разом як подружжя, у них був спільний бюджет, разом святкували свята і родина загалом утримувалась на кошти позивача.
ОСОБА_9 підтвердив, що з 06.05.2015 року є кумом родини, подружжя сварились, але жили разом до 2017 року , він спільно з ними святкував дні народження, День молоді і День шахтаря, відповідно гроші в святкування вкладали всі, він особисто і ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно, за обох, часто приїздив до них, бачив при здійсненні покупок, як відповідачка користувалась банківською карткою позивача, знала її код, картка завжди знаходилась у них вдома.
Свідок ОСОБА_10 пояснив, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , коли проживали в м.Павлограді, знімали 3-х кімнатну квартиру, він орендував у них одну кімнату, вони жили однією родиною, вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, бо він інколи з ними спільно скуплявся, ОСОБА_1 працював на шахті, ОСОБА_2 працювала періодично.
Зазначені обставини підтверджуються також письмовими доказами .
Суд бере до уваги, що ні позивач, ні відповідачка власного житла не мають, але після розірвання шлюбу продовжили спільне проживання, знімали спільно житло, що підтверджується затвердженими директором КП «Павлограджитлосервіс» актами про фактичне проживання за періоди: з 2014по 2015 рік; з 2015 по 2016 рік та відповідно до акту №355 по червень 2017 року в м.Тернівка.
Листом начальника Павлоградського МР ВДВС підтверджується, що виконавче провадження про стягнення аліментів відкрито на підставі виконавчого документу № 185/9551/14 ц від 30.08.2017 року тобто, відповідач отримала виконавчий лист в суді лише після того, як перестала спільно проживати з позивачем.
Заявою відповідача, ОСОБА_2 від 12.09.2017 року до начальника Тернівського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області підтверджується, що виконавчий лист №185/9551/14ц виданий Павлоградським міськрайонним судом переданий нею на виконання лише 12.09.2017 року.
Судом встановлено, виконавчий лист на стягнення аліментів відповідачкою ОСОБА_2 отримано в суді лише 30.08.2017 року після того, як позивач у червні 2017 року припинив утримувати відповідачку і свою неповнолітню дочку .
Про зазначені обставини свідчать і дії державних виконавців після відкриття ВП №54707518, а саме переписка з ПСП «ШУДніпровське», УПФУ м.Павлограда, Павлоградським відділенням управління ВДФСС України, Павлоградського МРЦЗ, виклики позивача, підписка попередження, отримана інформація з Державних реєстрів щодо майнових прав, крім того, відомості щодо позивача 27.03.2019 року внесено до Єдиного реєстру боржників, щодо нього встановлено тимчасові обмеження у праві керування транспортними засобами, у праві виїзду за межі України, щодо нього 18.07.2019 року складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП.
Копією виконавчого листа по справі №185/9551/14-ц підтверджується, що він виданий 30.08.2017 року, а строк пред`явлення його до виконання до досягнення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття тобто, визначати час подання до виконання виконавчого листа, це право стягувача.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Копією свідоцтва про шлюб сер НОМЕР_1 підтверджується, що стягувач ОСОБА_4 18.02.2019 року уклала шлюб і після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_11».
Враховуючи вивчені в судовому засіданні докази, встановивши зазначені обставини, суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Задовольняючи позовні вимоги, суд бере до уваги, що позивачка, в підготовчому засіданні, мала намір подати суду відзив, про що заявляла клопотання, але не зробила цього ні на виконання ухвали про відкриття провадження у справі від 09.08.2019 року ні під час підготовчого засідання. Відповідачкою не надано суду жодного доказу на спростування зазначених в позові обставин та наданих доказів.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У порядку ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Та разом з цим як зазначено в ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
З аналізу даної норми слідує, що істотними обставинами, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами згідно з ч. 2 ст. 197 СК України, можуть бути лише ті, які стали причиною (однією з причин) виникнення такої заборгованості. Інші обставини, які не мають жодного відношення до виникнення заборгованості за аліментами, не можуть бути підставою для зменшення розміру такої заборгованості. Судом встановлено, обставини, що стали причиною виникнення заборгованості, це спільне проживання, спільний побут і спільний бюджет позивача і відповідача, що і стало причиною того, що відповідачка пред`явила виконавчий лист до виконання лише після того, як позивач перестав утримувати відповідачку і дочку.
Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.
З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Суд, задовольняючи позовні вимоги, вирішує питання розподілу судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При подачі позову ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 768.40 грн. які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 197 СК України, ст.ст. 4, 133, 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., сплачений позивачем до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, стягнути відповідача ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , рнокпп НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 , рнокпп НОМЕР_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О. М. Курочкіна