22 жовтня 2020 року м.Снігурівка
справа №485/1152/20
провадження №2/485/449/20
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Бодрової О.П.,
за участю секретаря судового засідання Бондаренко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Разом з тим, звертає увагу суду на те, що Банк вже звертався до суду з позовом до неї, за наслідком розгляду справи рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 березня 2014 року позов ПАТ «ПриватБанк» задоволено частково, з неї стягнуто пеню у розмірі 500 грн за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором, судові витрати,в іншій частині позов залишено без задоволення. Вказане рішення набрало законної сили та нею виконано. Вказаним рішення також встановлено, що нею повністю сплачено тіло кредиту та відсотки.
Вважає, що документи, які додані Банком нотаріусу, не свідчили про безспірність заборгованості, а тому вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням закону.
Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.
Інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08 вересня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження /а.с.14-15/.
Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року відкладено розгляд справи на 07 жовтня 2020 року /а.с.21/.
Позивач у судове засідання не з`явилась, просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27 лютого 2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, що складається з заяви позичальника №DNH4KP11831357. Відповідно до умов договору Банк надав позивачу кредит у сумі 5359,00 грн на строк 24 місяців по 27.02.2008 р. включно з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09 % у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Позичальник повинен надати Банку щомісячний платіж у сумі 287,22 грн для погашення заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця /а.с.29/.
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 березня 2014 року, яке набрало законної сили 15 квітня 2014 року, позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 500 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, судові витрати по судовому збору 05 грн, усього 505 грн. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення. Зазначеним рішенням встановлено, що 08.06.2011 року ОСОБА_1 сплатила тіло кредиту і розмір нарахованих станом на 28 лютого 2008 року відсотків у сумі 4975 грн 83 коп. /а.с.10-11/.

Крім того, позивач надала квитанцію, з якої вбачається, що нею сплачено пеню та судовий збір у розмірі 505 грн.

За інформацією Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на примусовому виконанні відділу перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 березня 2014 року, виконавче провадження закінчене 23.09.2015 року у зв`язку з фактичним виконанням рішення.

06 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 14910, про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 заборгованості, не сплаченої в строк за кредитним договором DNH4KP11831357 від 27.02.2006 року. Строк, за який провадиться стягнення 4189 днів, а саме: з 27.02.2006 року по 17.08.2017 року. Сума, що підлягає стягненню, складає 61303,93 гривень, з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту 7839,81 грн, заборгованість з пені - 50068,69 грн, заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500,00 грн, заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 2895,43 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн 00 коп. /а.с.9/.

Як вбачається із копій документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, наданих нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. підставою вчинення виконавчого напису стали: заява ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.10.2017 року, та надані ним заява позичальника, розрахунок заборгованості за договором, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 17.08.2017 року, письмова вимога банку та список поштових відправлень /а.с.26-33/.

Постановою головного державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 16.01.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП №55533299 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису /а.с.8/.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Згідно із статтею 18 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про іпотеку», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (далі - Інструкція), а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року № 2368/5.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат»для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отже, встановлені судом обставини свідчать про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки у розрахунок заборгованості за кредитним договором від 27 лютого 2006 року, на підставі якого був вчинений оспорюваний виконавчий напис, всупереч вимогам вищенаведених норм матеріального права включено заборгованість по процентами за період з 29.03.2006 року по 17.08.2017 року в сумі 7839,81 грн, а в виконавчому написі взагалі зазначено, що стягується тіло кредиту у зазначеному розмірі. Крім того, з заяви позичальника вбачалося, що строк дії кредитного договору по 27.02.2008 року включно, що в свою чергу свідчить про те, заборгованість не може вважатися безспірною, оскільки кредитор не має права нараховувати відсотки за користування кредитом та вимагати їх стягнення за межами строку кредитування. Крім того, про спірність суми заборгованості свідчить також наявність рішення суду, яке набрало законної сили, за яким встановлено, що позивач сплатила за вказаним кредитним договором тіло кредиту і розмір нарахованих станом на 28 лютого 2008 року відсотків у сумі 4975 грн 83 коп..

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду.

На підставі викладеного, ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 80, 81, 141, 258, 259, 263-265, 279,280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щвець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №14910, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щвець Русланом Олеговичем 06 жовтня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором DNH4KP11831357 від 27.02.2006 року в розмірі 61303,93 грн та витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок грн вісімдесят коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням п.п. 15.5 п.15 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд Миколаївської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 жовтня 2020 року.

Суддя О.П.Бодрова