Справа № 308/4639/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Готри Т.Ю.,

за участі секретаря Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 18 травня 2020 року (головуюча суддя Сарай А.І.) щодо відмови у забезпеченні позову ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Ужгородської міської ради та Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, у якому просив витребувати з чужого незаконного володіння на свою користь земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0895 га, кадастровий номер :31:003:0120.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив:

накласти арешт на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :31:003:0120, а також на земельні ділянки за кадастровими номерами :32:001:0400 та :32:001:0401;

заборонити Ужгородській міській раді та Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, їх посадовим особам та структурним підрозділам (відділам, управлінням, департаментам), державним реєстраторам структурних підрозділів, територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію земельних ділянок за кадастровими номерами :32:001:0400, загальною площею 0,0051 га та :32:001:0401, загальною площею 0,844 га;

заборонити Ужгородській міській раді, в тому числі виконавчому комітету Ужгородської міської ради та Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, їх посадовим особам та структурним підрозділам (відділам, управлінням, департаментам) приймати будь-які рішення щодо земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :31:003:0120, а також земельних ділянок за кадастровими номерами :32:001:0400 та :32:001:0401 щодо прав на них в будь-який спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом купівлі-продажу, викупу, продажу через аукціон або за конкурсом та іншими способами, а також заборонити передавати у власність, розпорядження, користування, оренду громадян чи юридичних осіб, укладати та підписувати договори оренди, вчиняти їх державну реєстрацію.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилався на те, що він звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом, і підставою для даного звернення до суду стала та обставина, що рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Ужгородської міської ради Мага Т.В. за № 37780008 від 26.10.2017 скасовано запис про право власності ОСОБА_1 на належну йому земельну ділянку за кадастровим номером :31:003:0120, а наступним рішенням від 07.03.2018 за № 40042137 зареєстровано право власності на земельну ділянку за Ужгородською міською радою, що, в свою чергу, призвело до незаконного вибуття майна з володіння ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що дані рішення державного реєстратора Мага Т.В. та Ужгородської міської ради прийняті всупереч норм матеріального права та всупереч ухвалі Ужгородського міськрайонного суду від 14.12.2015, якою вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт і заборону відповідачу та іншим особам, вчиняти будь-які дії по відчуженню спірної земельної ділянки площею 0,0895 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :31:003:0120, до набрання судовим рішенням у справі № 308/12760/15 законної сили.

Вказував, що постановою Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 308/12760/15 встановлено, що договір дарування земельної ділянки за кадастровим номером :31:003:0120 від 25.08.2010 та додатковий договір від 01.12.2015 № 1 на сьогоднішній день є чинними.

При цьому, на підставі даних правовстановлюючих документів у ОСОБА_1 виникло право власності на земельну ділянку, а тому останній і надалі є законним власником спірного майна, що вказує на необхідність відновлення його порушених прав.

Разом з тим, Ужгородською міською радою, не дивлячись на наявність заборон суду на вчинення дій щодо земельної ділянки і надалі вчиняються дії для зміни юридичного статусу спірної земельної ділянки, що може унеможливити виконання рішення суду.

Позивач зазначав, що пунктом 2.1 рішення Ужгородської міської ради від 18.04.2019 за № 1516 «Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу Департаментом міського господарства земельної ділянки за кадастровим номером :31:003:0120 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0895 га на дві земельні ділянки за кадастровими номерами :32:001:0400 та :32:001:0401.

З метою виключення державної реєстрації поділу земельної ділянки в АДРЕСА_1 , внаслідок чого буде змінено юридичну долю вказаного майна до вирішення заявленого позову по суті та усунення можливості її відчуження, що може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, недопущення порушення законних прав та інтересів позивача, які можуть виразитися у позбавленні права власності на належну земельну ділянку, позивач вважав, що існує необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову.

Крім того, позивач зазначав, що готовий до зустрічного забезпечення з метою забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову в розмірі 1000 грн, з урахуванням того, що даний спір є немайнового характеру.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 18.05.2020 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

На дану ухвалу подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати та його заяву про забезпечення позову задовольнити.

В обґрунтування посилається на обставини, що наведені у заяві про забезпечення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що звертаючись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначав, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання майбутнього судового рішення у випадку задоволення позовних вимог; позивачем доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до зміни власника ділянки, що унеможливить виконання рішення суду у даній справі та ефективний захист і поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся; Ужгородська міська рада, не зважаючи на наявність заборон суду, змінила юридичний статус та власника майна, що утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Ужгородської міської ради та Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість. Зазначає, що аналогічні заходи забезпечення позову були вжиті у справі № 308/5395/19 за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, виконавчого комітету Ужгородської міської ради в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування та державного реєстратора. Вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, оскільки на даний час набрала законної сили і не скасована постанова Закарпатського апеляційного суду від 11.06.2019 у справі № 308/5395/19, якою вжиті аналогічні заходи забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не доведено наявності обставин щодо можливого істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Проте із таким висновком місцевого суду погодитися не можна.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду і вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно пунктів 1 та 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема:

накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

забороною вчиняти певні дії.

Встановлено, що предметом позову у цивільній справі №308/4639/20, яка розглядається, є витребування з незаконного володіння Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0895 га, кадастровий номер :31:003:0120.

З матеріалів справи вбачається, що у власності позивача ОСОБА_1 перебувала земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0895 га, кадастровий номер :31:003:0120, на підставі договору дарування земельної ділянки від 25.05.2010 та додаткового договору № 1 від 01.12.2015, укладених між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдарований).

Згідно договору дарування земельної ділянки відчужувана земельна ділянка належала дарувальнику на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю ЯИ № 578763, виданого 09.06.2010 Ужгородською міської радою на підставі рішення 5 сесії 5 скликання № 1301 від 27.11.2009 Ужгородської міської ради, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 48, кадастровий номер :31:003:0120.

Рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26.10.2017 за № 37780008 скасовано запис про право власності ОСОБА_1 на вищевказану ділянку, а рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 07.03.2018 за № 40042137 зареєстровано право власності (комунальної) на дану земельну ділянку в цілому за Ужгородською міською радою.

Вказані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.05.2019, номер інформаційної довідки: 166384414.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2016 у цивільній справі № 308/12760/15, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 14.06.2017, задоволено позов керівника Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області визнано незаконним та скасовано пункт 1.18 рішення 5 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради Закарпатської області від 27.11.2009 № 1301, яким затверджено проект відведення земельної ділянки ОСОБА_3 та передано у власність земельну ділянку площею 0,0895 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 578783 за кадастровим номером :31:003:0120. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки за кадастровим номером :31:003:0120, укладений 25 серпня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та додатковий договір від 01 грудня 2015 року № 1 до вказаного договору дарування (реєстраційний номер 2930).

Постановою Верховного Суду від 11.12.2019 рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2016 та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 14.06.2017 в частині позовної вимоги про визнання недійсними договору дарування земельної ділянки від 25.08.2010 та додаткового договору від 01.12.2015 № 1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позову керівника Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та Ужгородської міської ради Закарпатської області про визнання договору дарування земельної ділянки та додаткового договору до договору дарування недійсними відмовлено. В іншій частині рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2016 та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 14.06.2017 залишено без змін.

Матеріалами справи також встановлено, що згідно з витягом з рішення XXXV сесії VII скликання (2-ге пленарне засідання) Ужгородської міської ради від 18.04.2019 № 1516 «Про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», міською радою вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок згідно з ст. ст. 25, 26 Закону України «Про землеустрій»: Департаменту міського господарства земельні ділянки (кадастровий номер :32:001:0401 площею 0,0844 га), (кадастровий номер :32:001:0400 площею 0,0051 га) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 з подальшою реєстрацією комунальної власності.

Позивач вважає, що, оскільки договір дарування земельної ділянки від 25.08.2010 та додатковий договір від 01.12.2015 № 1 на сьогоднішній день є чинними, на підставі даних правовстановлюючих документів він наділений правом власності на земельну ділянку, яке наразі оспорюється Ужгородською міською радою, а тому, враховуючи те, що спірне майно вибуло без волі його власника ОСОБА_1 - на підставі скасованого судового рішення, то, за твердженням позивача, він має право витребувати це майно від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 просив накласти арешт на спірні земельні ділянки та заборонити відповідачам учиняти будь-які дії, які можуть призвести до унеможливлення чи утруднення виконання майбутнього судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача.

Колегія суддів вважає, що в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку та заборони відповідачам учиняти будь-які дії щодо спірного майна є ризики, що в подальшому відповідачами можуть вчинятися дії, покликані на відчуження спірного майне, яке позивач вважає своєю законної власністю.

У випадку невжиття заходів забезпечення позову та в разі ухвалення судового рішення про задоволення позиву, виконати таке рішення буде складно або взагалі неможливо, адже під час розгляду справи по суті спірні земельні ділянки можуть бути будь-яким способом відчужені третім особам, що ставить під загрозу виконання майбутнього судового рішення.

Колегія суддів вважає, що заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, заходи забезпечення є співмірними заявленим позовним вимогам, а припущення, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення також є обґрунтованим. Застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів заявника, слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача у разі задоволення позову.

Інтереси та права відповідачів таким забезпеченням не будуть порушені або обмежені, оскільки заходи забезпечення позову мають виключно тимчасовий характер і після вирішення спору по суті, вони будуть скасовані, а у випадку ухвалення рішення не на користь позивача, відповідачі і надалі зможуть реалізувати свої права стосовно земельних ділянок, які на цей момент є спірними.

Висновок суду першої інстанції щодо відмови у забезпечення позову є необґрунтованим, таким, що не відповідає обставинами справи, матеріалам, наявним у ній, і нормам процесуального права.

Представник відповідачів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - немає, оскільки на даний час набрала законної сили і не скасована постанова Закарпатського апеляційного суду від 11.06.2019 у справі № 308/5395/19, якою вжиті аналогічні заходи забезпечення позову. Ухвалою Касаційного цивільного суду від 01.08.2019 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною каргою Ужгородської міської ради на вказану постанову апеляційного суду.

Посилання на вжиття аналогічних заходів забезпечення позову у справі № 308/5395/19 (постанова Закарпатського апеляційного суду від 11.06.2019), судова колегія до уваги не бере, оскільки питання забезпечення позову вирішується у кожній справі окремо і не може залежати від вирішення відповідного питання у інших справах.

Зважаючи на викладене, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ст.ст.381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 18 травня 2020 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :31:003:0120, та на земельні ділянки за кадастровими номерами :32:001:0400 та :32:001:0401.

Заборонити Ужгородській міській раді та Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, їх посадовим особам та структурним підрозділам (відділам, управлінням, департаментам), державним реєстраторам структурних підрозділів, територіальних органів Міністерства юстиції України, виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської та Севастопольської міської, районної, районної в містах Києві та Севастополі державної адміністрації, нотаріусам та акредитованим суб`єктам державної реєстрації, вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію земельних ділянок за кадастровими номерами :32:001:0400, загальною площею 0,0051 га та :32:001:0401, загальною площею 0,844 га;

Заборонити Ужгородській міській раді, в тому числі виконавчому комітету Ужгородської міської ради та Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, їх посадовим особам та структурним підрозділам (відділам, управлінням, департаментам) приймати будь-які рішення щодо земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :31:003:0120, а також земельних ділянок за кадастровими номерами :32:001:0400 та :32:001:0401 щодо прав на них в будь-який спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом купівлі-продажу, викупу, продажу через аукціон або за конкурсом та іншими способами, а також заборонити передавати у власність, розпорядження, користування, оренду громадян чи юридичних осіб, укладати та підписувати договори оренди, вчиняти їх державну реєстрацію.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 грудня 2020 року.

Головуюча:

Судді: