Справа № 219/4409/17
Провадження № 2/234/18/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі :

головуючої судді Нейло І.М.,

за участю секретаря Ридош Г.Ю.,

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Краматорську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання грошових зобов`язань такими, що укладені в інтересах подружжя, поділ майна подружжя та зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному сумісному майні подружжя,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В листопаді 2017 року на адресу Краматорського міського суду Донецької області надійшла зазначена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_5 згідно якої позивач просив провести поділ спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 . Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 заборгованість за грошовим зобов`язанням у розмірі 64759 гри. 59 коп.

25.07.2017 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. /а.с.62/

23.03.2018 позивач ОСОБА_1 змінив позовні вимоги та просив визнати грошові зобов`язання, що виникли з договорів позик укладених в інтересах подружжя в сумі 111406,59 грн. в рівних частках, визнавши за ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зобов`язання в рівних частинах по 55703,3 грн. Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та 1/2 частку вартості автомобіля Nissan Tiana, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 в сумі 45000 грн. Визнати за ОСОБА_5 1/2 частку вартості автомобіля Nissan Tiana, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 в сумі 45000 грн. та отриману грошову компенсацію в сумі 78273 грн. /а.с.80, 81/

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач ОСОБА_1 посилався в позовній заяві на те, що вартість спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 складається з вартості автомобіля Nissan Tiana, що становила на час продажу 90000 грн. та квартири за адресою: АДРЕСА_2 що, становить 66064 грн. Придбанню квартири передували договори позики які були укладені позивачем на загальну суму 111406, 59 грн. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 не сплачувала житлово-комунальні послуги за квартиру, що є спільною сумісною власністю подружжя, за які ОСОБА_1 сплатив 10954,38 грн. Відповідно до домовленості з ОСОБА_5 позивачем на її рахунок було перераховано 72812 грн., що є грошовою компенсацією за належну їй частку у спільній власності подружжя. На думку позивача відповідачка, маючи грошові зобов`язання, які сплачує позивач в розмірі 55703,3 грн. та враховуючи частку зобов`язань ОСОБА_5 по сплаті комунальних послуг, що складає 5477,15 грн. та перераховані ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 72187,5 грн., всього ОСОБА_5 отримала від позивача 133367, 96 грн., що значно перевищує її долю в грошовому вираженні спільної сумісної власності, тому позивач вважає, що набув право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

17.05.2018 відповідачем ОСОБА_5 подана зустрічна позовна заява яка мотивована тим, що за період шлюбу з ОСОБА_1 в спільну власність був придбаний автомобіль Nissan Tiana, 2007 року випуску. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 29.08.2017 року визнано, що спірний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та позивачка має право на грошову компенсацію вартості Ѕ частини спільного сумісного майна у зв`язку з його продажем. Посилаючись на те, що частки в майні подружжя є рівними, позивач просила у порядку поділу майна, у зв`язку з відчуженням відповідачем ОСОБА_1 без її згоди автомобіля, стягнути з нього на її користь 1/2 частку вартості автомобіля Nissan Tiana, 2007 року випуску в сумі 130 000 грн. а також судові витрати пов`язані зі зверненням з зустрічною позовною заявою. /а.с.105, 106/.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької обл. від 30.05.2018 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному сумісному майні подружжя та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 .

Згідно відзиву представника ОСОБА_5 , адвоката Топчийова Є.В., який надійшов на адресу суду 17.05.2018, представник відповідача за первісним позовом заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання грошових зобов`язань такими, що укладені в інтересах подружжя оскільки вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на нормах матеріального права, позивач не надав належних доказів, що позивач займав гроші в інтересах сім`ї. ОСОБА_5 не знала , що її чоловік уклав договорів позики. На його укладання згоди не давала та підпис не ставила. Вважає, що зобов`язання, що виникли між позикодавцями та ОСОБА_1 є фіктивними. На думку представника ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , мав би право на звернення до ОСОБА_5 щодо компенсації Ѕ частину грошових зобов`язань але після повного виконання взятих ним зобов`язань. Спір позивача щодо визнання права власності на автомобіль Nissan Tiana, 2007 р.в. та на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 вже розглядався судами. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 29.08.2017 року по справі № 234/1418/13ц та Рішенням Краматорського міського суду Донецької обл. від 28.11.2014 відповідно визнано, що автомобіль Nissan Tiana, 2007 р.в. та квартира за адресою: АДРЕСА_2 є об`єктами спільної сумісної власності подружжя таким чином зазначені позовні вимоги вже були предметом спору. Адвокат Топчийова Є.В. заперечує проти вимог ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки ОСОБА_5 не бажає отримати компенсацію за належну їй частину спірної квартири. Просив суд в позовних вимогах відмовити.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на зустрічну позовну заяву.

Під час розгляду справи по суті, позивач ОСОБА_1 07.02.2019 подав заяву про залишення позовних вимог без розгляду, що не відповідає п. 5 ч.1 ст. 205 ЦПК України. /а.с.133/

В судові засідання, які були призначені на 23.04.2020, 04.06.2020 та 09.10.2020 позивач не з`явився та не уповноважив представника представляти власні інтереси в суді. До канцелярії суду 23.04.2020, 03.06.2020, 09.10.2020 надійшли заяви від представника позивача та від ОСОБА_1 з клопотаннями про відкладення розгляду справи з підстав перебування на самоізоляції ОСОБА_1 . Але, як вбачається з поданих заяв від 03.06.2020 р. та 09.10.2020 р. вони були передані до канцелярії суду особисто ОСОБА_1 , що свідчить про недоведеність позивачем зазначеної у заявах підстави як перебування на самоізоляції. Доказів, що позивач хворіє також надано не було.

Наслідки неявки в судове засідання позивача визначені частиною 5 ст. 223 ЦПК України, відповідно до якої, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами та повторну неявку позивача, суд визнає неявку ОСОБА_1 в судове засідання, 09.10.2020 такою, що відбулась без поважних причин тому, відповідно до ч.5 ст. 223 позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. наприклад рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

Неявка без поважних причин позивача ОСОБА_1 та його представника, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи є їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи за позовом ОСОБА_5 та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом зустрічної позовної заяви по суті.

Представник позивача за зустрічним позовом адвокат Топчийов Є.В. в судовому вимоги підтримав з мотивів наведених в зустрічній позовній заяві просив позов задовольнити в повному обсязі. З експертним висновком вартості автомобіля, який був наданий ОСОБА_1 , не згоден оскільки він був проведений не на час розгляду справи. Вважає, що долучені відповідачем банківські документи не підтверджують перерахування коштів ОСОБА_5 в рахунок компенсації за автомобіль.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_5 визнав частково. Погодився сплатити позивачу грошову компенсацію за автомобіль виходячі з оцінки автомобіля Nissan Tiana у сумі 150268 грн. З сумою оцінки автомобіля, яка була надана позивачем не згоден оскільки на час продажу автомобіля він був у несправному стані та потребував ремонту тому вважає, що оцінка автомобіля від 12.06.2019 була проведена без врахування технічного стану автомобіля. Крім того вважає, що експертний висновок про вартість колісного транспортного засобу від 12.06.2019 р., який був наданий позивачем, не може бути взятий до уваги оскільки експерт для визначення ціни автомобіля Nissan Tiana, 2007 р.в., для порівняння вартості взяв до уваги ціну іншого автомобіля Nissan Tiana з двигуном більшого об`єму який є дорожчим. З позивачем ОСОБА_5 була усна домовленість згідно якої він добровільно перераховував їй компенсацію за автомобіль.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заявив клопотання про визнання обов`язковою явку в судове засідання ОСОБА_5 з підстав того, що тільки особисто позивач може підтвердити наявність домовленості про цільове призначення коштів які ним перераховувались на рахунок ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 11.07.2019 суд, визнавав обов`язкову явку ОСОБА_5 в судове засідання призначене на 06.09.2019 на 10 годину. / а.с.163/

У судове засідання, яке відбулось 06.09.2019 ОСОБА_5 та її представник не з`явились. Представник позивача адвокат Топчийов Є.В. подав заяву згідно якої повідомив, що ОСОБА_5 тимчасово мешкає, разом з дитиною, в іншій державі та не може прибути в судове засідання оскільки немає фінансової можливості. Згідно заяви представник не заперечував, що ОСОБА_5 після розлучення отримувала від відповідача грошові перекази. Грошові кошти добровільно перераховувались ОСОБА_1 на утримання доньки. Після припинення ОСОБА_1 . І добровільної сплати аліментів, ОСОБА_5 звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , Просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує.

Дослідивши надані представником позивача адвокатом Топчийов Є.В. докази проживання ОСОБА_5 на території Російської Федерації суд на місці визнав поважною причиною неявку ОСОБА_5 та ухвалив проводити судовий розгляд без особистої участі позивача.

Вислухавши сторони, дослідивши доводи позову, надані сторонами докази, суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з 24.06.2004 до 11.06.2012 року перебували у шлюбі. Рішенням Краматорського міського суду від 28.11.2014 по справі № 234/1418/13 та рішенням Апеляційного суду Донецької обл. від 29.08.2017р. по справі № 234/1418/13 встановлено, що у період шлюбу сторони крім іншого майна придбали транспортний засіб: автомобіль Nissan Tiana, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був проданий ОСОБА_1 , без згоди ОСОБА_7 , 10.11.2012 р.

Рішенням Апеляційного суду Донецької обл. від 29.08.2017р. по справі № 234/1418/13 транспортний засіб: автомобіль Nissan Tiana, 2007 р.в., кузов № НОМЕР_1 визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Відповідно до звіту про оцінку суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8 про оцінку вартості колісного транспортного засобу від 12.06.2019 року, вартість автомобіля Nissan Tiana, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , на дату оцінки, складає 260300 грн.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини першої ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до частини першої ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно частини першої ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень частини першої та другої ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, в порядку відшкодування вартості 1/2 частини вказаного автомобіля, просила стягнути з відповідача на її користь вартість належної їй частки майна 130 000 грн.

Вирішуючи спір, судом встановлено відсутність між колишнім подружжям будь-яких угод щодо добровільного поділу майна, набутого ними за час перебування у шлюбі.

Статтею 12 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до частини третьої вказаної статті кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог, встановлених цивільним процесуальним законодавством.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до абз. 2 п. 30 постанови пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, оскільки автомобіль Nissan Tiana, 2007 р.в., кузов № НОМЕР_1 , який був спільною сумісною власністю подружжя, без згоди позивачки ОСОБА_5 , після розірвання шлюбу було продано відповідачем ОСОБА_1 тому ОСОБА_5 має повне право на компенсацію 1/2 частини спірного автомобіля.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Визначаючи розмір такої компенсації, суд виходить зі звіту про оцінку суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8 про оцінку вартості колісного транспортного засобу від 12.06.2019 року, згідно якого вартість автомобіля Nissan Tiana, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , на дату оцінки складає 260300 грн.

Суд не приймає до уваги аргументи ОСОБА_1 про те, що вищезазначений висновок про вартість об`єкта оцінки, яким визначена ринкова вартість автомобіля виконаний ФОП ОСОБА_8 від 12.6.2019 не може бути належним та допустимим доказом оскільки вказаний висновок відповідачем не оскаржувався.

У пунктах 15, 16 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" передбачено, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

До зустрічної позовної заяви представником позивача доданий повний висновок про оцінку майна. Даний висновок відповідає вимогам п. 56 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" та п. 4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки містить усі передбачені нормативно-правовими актами вимоги. Оцінка автомобіля здійснювалась за порівняльним підходом. Оцінювачем наведено аналіз ринку транспортних засобів і аналіз інформації про продаж подібного транспортного засобу з описом обраних аналогів, про що вказано у самому висновку про оцінку майна. За таких обставин, відсутні докази невідповідності вказаного висновку вимогам нормативно-правових актів та наявності у ньому недоліків. Тому суд вважає, що висновок ФОП ОСОБА_8 від 12.6.2019 року є належним та допустимим доказом вартості автомобіля Nissan Tiana, 2007 р.в. визначеної на час розгляду спраи.

При цьому суд не приймає як доказ, надану відповідачем, оцінку транспортного засобу Nissan Tiana, державний номер НОМЕР_3 , від 03.09.2019 р. № 155/19 виконану ФОП ОСОБА_9 , оскільки з експертного дослідження не можливо встановити технічні характеристики, рік випуску автомобіля який досліджувався, використану методику. Єдиною ідентифікаційною ознакою автомобіля Nissan Tiana, вартість якого досліджувалась експертом, зазначено номерний знак НОМЕР_3 . Крім того, вартість транспортного засобу Nissan Tiana, номерний знак НОМЕР_3 визначений експертом станом на листопад 2012 року, що не відповідає висновку Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 127/7029/15-ц згідно якого визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

За таких обставин, сума компенсації ОСОБА_5 вартості майна, згідно висновку про оцінку вартості колісного транспортного засобу від 12.06.2019 року ФОП ОСОБА_8 , повинна становити вартості 1/2 частини спірного автомобіля, яка складає 130150 грн., але враховуючи, що до стягнення ОСОБА_5 заявлена сума 130000 грн., тому в якості компенсації вартості 1/2 частини автотранспортного засобу Nissan Tiana, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 , підлягає стягненню сума зазначена в позовних вимогах.

Оскільки позивач за первісним позовом ОСОБА_1 повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин суд вважає, що такий позов підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" судові витрати позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 слід покласти на відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 79-81, 141, 259-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному сумісному майні подружжя, задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мешкає за адресою : АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) грошову суму 130 000 грн. в якості компенсації вартості 1/2 частини автотранспортного засобу марки Nissan Tiana, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1 .

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мешкає за адресою : АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) 1300 грн. судового збору.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання грошових зобов`язань такими, що укладені в інтересах подружжя та поділ майна подружжя, залишити без розгляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 09.10.2020р

Суддя Краматорського

міського суду: І.М. Нейло