Справа № 931/835/20
Провадження № 2/931/291/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Масляною С.В.,

за участю: секретаря - Марчук Н.Я.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Колтонюка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Локачах цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Забіяка", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

15 жовтня 2020 року позивач звернувся до Локачинського районного суду Волинської області з позовною заявою, поданою в його інтересах представником адвокатом Находом А.В., до відповідача, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позов мотивує тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був прийнятий на роботу в TзOB « Забіяка» на посаду оператора мийної установки бригади мийників 25.08.2020 року, відповідно до наказу № 285 к. Робота на підприємстві здійснювалась позмінно, порушення режиму, графіку роботи, правил внутрішнього розпорядку та техніки безпеки за час роботи на підприємстві ним не допускалось. До своєї роботи ОСОБА_2 ставився дуже відповідально. В середині вересня 2020 року ОСОБА_2 за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , отримав повістку від Локачинського районного військового комісаріату з пропозицією прибути 18 вересня 2020 року на 09.00 год до призовної дільниці. Позивач 18.09.2020 року прибув на 09.00 год за вказаною повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . У Локачинському районному військовому комісаріаті ОСОБА_2 повідомив про своє місце роботи та посаду. Того ж дня, по закінченню медичного огляду 18 вересня 2020 року ОСОБА_2 отримав повістку про виклик до збірного пункту на 07.10.2020 року для відправки до війська. 21 вересня 2020 року, в перший робочий день тижня, ОСОБА_2 надав повістку про виклик до збірного пункту на 07.10.2020 року для відправки до війська своєму роботодавцю TOB «Забіяка». На поданий документ роботодавець запропонував ОСОБА_2 зачекати кілька днів та приїхати 23.09.2020 року. Після нічної зміни з 22 на 23.09.20 року, ОСОБА_2 зайшов до відділу кадрів TOB «Забіяка», де його співробітники почали схиляти до написання заяви про звільнення з роботи, психологічно тиснули на нього, переконували, що таке звільнення слід здійснити, щоб в подальшому у нього не було проблем. ОСОБА_2 був переконаний, що його звільнити не мають права, адже за ним, як за призваним до строкової військової служби, на час дії Особливого періоду, зберігається робоче місце на час проходження служби. Проте деталей та порядку такого «збереження робочого місця» останній не знав, таких роз`яснень він від відділу кадрів не отримував. Того ж дня, 23.09.2020 року, йому надрукували текст заяви про звільнення з роботи та наказали підписати. Точного тексту заяви ОСОБА_2 не пригадує, так як він її не писав власноручно, в наявності у нього її немає, текст заяви знаходиться у роботодавця -TOB «Забіяка». Після проходження всіх організаційних процедур в той же день 23.09.2020 року, ОСОБА_2 видали трудову книжку, в якій була відмітка про звільнення його з роботи за наказом № 339-к від 23.09.2020 року, на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, тобто за угодою сторін та проведено розрахунок. Тобто, його звільнити фактично без його згоди, волевиявлення на звільнення з роботи у ОСОБА_2 не було, власноручно заяви про звільнення він не писав, його змусили підписати заяву з надрукованим текстом про звільнення 23.09.2020 року. Роботодавець звільнив його з роботи після того, як його призвали до строкової військової служби, а отже, таке звільнення є незаконним, проведеним без дотримання гарантій осіб, призваних на військову службу, передбачених ч. 3 ст. 119 КЗпП.

Просить суд скасувати наказ ТзОВ "Забіяка" від 23.09.2020 року № 339-к про звільнення ОСОБА_2 , поновити ОСОБА_2 на посаді оператора мийної установки бригади мийників ТзОВ «Забіяка» з 23.09.2020 року та стягнути з ТзОВ «Забіяка» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.09.2020 року по 09.10.2020 року в розмірі 6800 грн.

16 жовтня 2020 року суддею Локачинського районнного суду Волинської області постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 14:30 11 листопада 2020 року.

28 жовтня 2020 року представником третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 подано до суду пояснення щодо позову. Зазначає, що після набрання чинності Указу Президента України № 13/2020 від 16.01.2020 року «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2020 році» у вересні 2020 року в Локачинському військовому комісаріаті були розпочаті заходи щодо початку призову на строкову військову службу юнаків з метою своєчасного та якісного комплектування Збройних Сил України. ОСОБА_2 , який підлягав призову на строкову військову службу, було оповіщено та вручено повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Локачинської районної призовної комісії було визнано ОСОБА_2 придатним до військової служби і відповідно до Наказу Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 року, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зараховано до складу в команду. ОСОБА_2 призвано на військову строкову службу та у складі команд направлено до військової частини з 09.10.2020 року. Стосовно місця роботи призовника, офіційних документів до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надходило, як від самого призовника так і від жодного підприємства про зарахування його на роботу, така інформація була надана усно ОСОБА_2 , комісаріатом ТзОВ "Забіяка" не повідомлялось про те, що ОСОБА_2 призваний на військову службу. Згідно вимог законодавства не передбачено вимагати документи від призовників з місця роботи для долучення їх до їхньої особової справи. Вважає, що за ОСОБА_2 , як за особою, призваною на військову службу, зберігаються гарантії, передбачені ч.ч. 3, 4 ст. 119 КЗпП. Тому, просить суд, скасувати наказ ТзОВ "Забіяка" від 23.09.2020 року № 339-к про звільнення ОСОБА_2 , поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного проогулу за період з 23.09.2020 року по 09.10.2020 року в розмірі 6800 грн.

Представником відповідача ТзОВ "Забіяка" - Колтонюком Ю.В. подано відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що ТзОВ "Забіяка" не погоджується з позовом, стверджує, що звільнення ОСОБА_2 відбулося добровільно, за його особистим вільним волевиявленням і жодного тиску з боку працівників ТзОВ "Забіяка" на нього здійснено не було. Пояснює те, що 25.08.2020 року ОСОБА_2 було прийнято на роботу у ТзОВ "Забіяка" на посаду оператора мийної установки. 18.09.2020 року ОСОБА_2 було написано заяву про звільнення з роботи за угодою сторін з 23.09.2020 року. Наказом №339-к від 23.09.2020 року ОСОБА_2 було звільнено за угодою сторін. За період між поданням заяви про звільнення та звільненням, свою заяву про звільнення позивач не відкликав, що свідчить про те, що його звільнення з роботи було добровільним. Вказує на те, що ТзОВ "Забіяка" не володіло інформацією про те, що ОСОБА_2 звільняється з роботи у зв`язку з призовом на військову службу, позивач не надавав такої інформації відповідним посадовим особам ТзОВ «Забіяка», такої інформації на підприємство не надходило. Зазначені позивачем в позовній заяві обставини про нібито примусовий характер його звільнення, належними та допустимими доказами не підтверджені. Просить відмовити в задоволенні вказаного позову.

26 листопада 2020 року представником відповідача ТзОВ "Забіяка" -

Колтонюком Ю.В. подано до суду додаткові пояснення. Зазначає, що згідно табеля робочого часу бригади мийників ТзОВ "Забіяка" за вересень 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 18.09.2020 року перебував на зміні з 24:00 до 08:00 год. ( 8-ми годинна робоча зміна, під час якої надавалося 2 год. для відпочинку та харчування). Після закінчення своєї робочої зміни ОСОБА_2 звернувся у відділ управління персоналом ТзОВ "Забіяка", який працює з 08:00 до 17:00 і написав заяву про звільнення за угодою сторін. Також вказує на те, що 19.11.2020 року проходило інспекційне відвідування юридичної особи ТзОВ "Забіяка", порушень вимог законодавства в частині звільнення ОСОБА_2 у діяльності ТзОВ «Забіяка» не виявлено.

В свою чергу, представником позивача 02.12.2020 року подано до суду заперечення на пояснення відповідача, в яких він зазначає, що ОСОБА_2 категорично стверджує, що на нічній зміні роботи мийників ТОВ «Забіяка» з 24:00 18.09.2020 року по 08:00 18.09.2020 року він не працював, оскільки підмінився за згодою майстра бригади мийників. Вранці 18.09.2020 року він заяви на звільнення не писав, оскільки поїхав з с. Юнівка, Локачинського району автобусом до смт. Локачі у військкомат, фізично у с. Забороль у ТзОВ «Забіяка» бути не міг, а відмітками на повістці з військкомату підтверджено, що з 09:00 до 16:00 18.09.2020 року ОСОБА_2 перебував у Локачинському РВК.

У судововому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із зазначених в позовній заяві підстав та просив позовні вимоги задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_2 заяву про звільнення за угодою сторін від 18.09.2020 року підписував, однак не писав її, вона була із заздалегідь підготовленим друкованим текстом, підписав він її не 18.09.2020 року, як це зазначено в заяві, а 23.09.2020 року. Та обставина, що ОСОБА_2 не писав заяву 18.09.2020 року підтверджується повісткою з ІНФОРМАЦІЯ_3 на його ім`я, згідно відміток на якій він 18.09.2020 року перебував у Локачинському РВК з 09:00 до 16:00, тому писати заяву про звільнення о 08:00 в с. Забороль, Луцького району і бути о 09:00 у смт. Локачі у військкоматі він фізично не зміг, як стверджує представник відповідача. Підписав заяву на звільнення ОСОБА_2 під тиском працівників ТзОВ «Забіяка», при цьому вказані працівники пообіцяли йому, що він просто підпише таку заяву, однак, це не означатиме, що його буде звільнено. Через свою юридичну необізнаність, ОСОБА_2 дізнався, що його права порушені і він має право на гарантії, як особа, призвана на військову службу, що передбачені ч.ч. 3, 4 ст. 119 КЗпП, лише після звернення за правовою допомогою.

Представник відповідача ОСОБА_4 , позов заперечив та надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Крім того зазначив, що жодними належними та допустимими доказами позивач не довів, що підписав заяву про звільнення за угодою сторін під тиском працівників ТзОВ «Забіяка», вказаної заяви він не відкликав, навіть дізнавшись про нібито порушення його прав, роботодавця ТзОВ «Забіяка» позивач про те, що його викликають до Локачинського РВК, позивач не повідомляв, такої інформації ні від позивача, ні від будь-кого іншого підприємство не отримувало. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

25.08.2020 року ОСОБА_2 звернувся до директора ТзОВ «Забіяка» про прийняття його на роботу оператором мийної установки у ТзОВ «Забіяка» з 26.08.2020 року ( а.с. 50).

Наказом ТзОВ «Забіяка» від 26.08.2020 року ОСОБА_2 прийнято на роботу з 26.08.2020 року оператором мийної установки бригади мийниківТзОВ «Забіяка», що також підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ас. 51, 12-14)

18.09.2020 року ОСОБА_2 звернувся до директора ТзОВ «Забіяка» із заявою про звільнення його з роботи за угодою сторін з 23.09.2020 року (а.с. 52).

23 вересня 2020 року ОСОБА_2 було звільнено за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказуТзОВ «Забіяка» про припинення трудового договору № 339 - к від 23.09.2020 року (а.с. 52, 53, 12-14).

Згідно розпорядження Локачинського районного військового комісаріату Затурцівській сільській раді Локачинського району Волинської області від 03.09.2020 року Затурцівську сільську раду зобов`язано здійснити оповіщення таких призовників, які перебувають на військовому обліку в Затурцівській сільській раді про їх виклик до Локачинського РВК для проходження військово лікарської комісії та забезпечити їх прибуття (а.с. 33).

Згідно розписки ОСОБА_2 повістку про явку на призовну дільницю 18.09.2020 року отримав 14.09.2020 року (а.с. 34), повістку для проходження призовної комісії 28.09.2020 року ОСОБА_2 отримав 18.09.2020 року, також повістку для проходження призовної комісії 05.10.2020 року ОСОБА_5 отримав 28.09.2020 року, повістку про явку у Локачинський РВК для відправки у війська 07.10.2020 року ОСОБА_2 отримав 18.09.2020 року (а.с. 34).

Відповідно до повістки Локачинського РВК про обов`язок ОСОБА_2 прибути18.09.2020 року о 09:00 до призовної дільниці за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 прибув до призовної дільниці о 09:00 18.09.2020 року і вибув о 16:00 18.09.2020 року (а.с. 44).

Згідно витягу від 21.10.2020 року з книги протоколів Локачинської районної призовної комісії № 1 від 01.10.2020 року Локачинського РВК ОСОБА_2 рішенням Локачинської районної призовної комісії визнаний придатним до військової служби та зарахований до складу до команди № 65/2782 (а.с. 35).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 22.10.2020 року № 2858 солдат ОСОБА_2 перебуває на військові службі у військовій частині НОМЕР_2 з 09.10.2020 року по теперішній час (а.с. 45).

Відповідно до акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 19.11.2020 року Управління Держпраці у Волинській області№ ВЛ 1860/1645/АВ, а саме ТзОВ «Забіяка», розглянуто звільнення працівників ТзОВ «Забіяка», в тому числі ОСОБА_2 , при інспектуванні порушень при звільненні працівників не виявлено (а.с. 63-65).

Відповідно до ст. 36 КЗпП підставами припинення трудового договору є:

1) угода сторін;

2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення;
3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу;
4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45);
5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду;
6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці;
7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи;
7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції", встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення;
7-2) з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади";
7-3) набрання законної сили рішенням суду про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави стосовно особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках;
8) підстави, передбачені контрактом;
9) підстави, передбачені іншими законами.
Згідно ч. 3 ст. 119 КЗпП за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
ОСОБА_2 звернувся до директора ТзОВ «Забіяка» із заявою, яку він підписав, що ним не заперечується, про звільнення за угодою сторін, тобто на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП, а не з заявою про звільнення в зв`язку з призовом або вступом на військову службу, тобто на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП. При цьому, вказана заява не містила проінформування роботодавця про намір піти на військову службу. Будь-яких документів щодо проходження військової служби позивачем до заяви не додано. Таких документів судовим розглядом не здобуто. Не надано доказів суду і про те, що роботодавець будь яким іншим чином був повідомлений про те, що ОСОБА_2 є особою, яку призвано на військову службу.
У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП (угода сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Анулювання такої домовленості може відбутися лише тоді, коли власник або уповноважений ним орган і працівник дійшли взаємної згоди.

Припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, але пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою.

Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП можуть бути укладені як в письмовій такі в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 статті 36 КЗпП і раніше домовлена дата звільнення.

Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року у справі № 524/3490/17-ц.

Домовленість сторін про припинення трудового договору у вказаній справі підтверджується заявою ОСОБА_2 від 18.09.2020 року, підписаною ним, що ним не заперечується, про звільнення його з ТзОВ «Забіяка» з 23.09.2020 року. При цьому, покликання позивача на те, що 18.09.2020 року він такої заяви не писав, а писав її 23.09.2020 року не спростовують факту досягнення угоди. Дату на заяві позивач зазначив власноручно. Анулювання такої домовленості не мало місця, з такою пропозицією позивач до відповідача не звертався, що сторонами не заперечується.

Звертаючись з позовом, позивач, крім іншого, покликався на те, що при написанні заяви від 18.09.2020 року про звільнення його з ТзОВ «Забіяка» з 23.09.2020 року за угодою сторін у нього не було вільного волевиявлення, вказану заяву він підписав під тиском працівників ТзОВ «Забіяка», а також на підставі даних ними обіцянок.

За клопотанням представника позивача і представника відповідача судом було допитано в якості свідків:

ОСОБА_6 , начальника відділу упраління персоналомТзОВ «Забіяка, яка показала, що 18.09.2020 року ОСОБА_2 написав заяву про звільнення з підприємства за угодою сторін з 23.09.2020 року. В день звільнення йому було видано трудову книжку. В ОСОБА_2 був позмінний графік роботи, з 20:00 по 08:00. 18.09.2020 року о 08:00 він звернувся у відділ управління персоналом із заявою про звільнення, перебування його на зміні 18.09.2020 року підтверджується табелем робочого часу. Угода сторін полягала в тому, що саме ОСОБА_2 був ініціатором звільнення. При подачі заяви про звільнення, яку вона особисто приймала у ОСОБА_2 , він їй не повідомляв, що його викликають у військкомат, жодного разу він про це не зазначав, на питання чому він звільняється, він сказав їй, що у нього багато роботи за місцем проживання. Підприємство про те, що його призвано на військову службу, позивач не повідомляв. Жодного тиску на позивача при написанні заяви не вчинялось, про такий тиск з боку будь яких інших працівників, він не зазначав.

ОСОБА_7 , директора з виробництва ТзОВ «Забіяка», який показав, що пам`ятає, що у ТзОВ «Забіяка» працював такий працівник, як ОСОБА_2 , він за характером своїх обов`язків на підприємстві погоджує всі заяви працівників про відпустки і про звільнення, в тому числі погоджував заяву ОСОБА_2 про звільнення. Про те, що ОСОБА_2 призваний на військову службу, він йому не повідомляв і такої інформації він від будь кого іншого не отримував. Він особисто не цікавився з якої причини ОСОБА_2 вирішив звільнитися, в заяві було вказано що він хоче звільнитися за угодою сторін. Тиску на ОСОБА_2 при звільненні не вчиняв.

ОСОБА_8 , директора ТзОВ «Забіяка», який показав, що у нього в підпорякуванні знаходиться приблизно 400 працівників, всіма питаннями щодо звільнення займається відділ управління персоналом, він зокрема, підписує наказ про звільнення. Безпосередньо ОСОБА_2 він не пам`ятає, про те, що він призваний на військову службу, йому ніхто не повідомляв, в розпорядженні підприємства такої інформації не було. Про це він дізнався від представника позивача, який приходив на підприємство вже після звільнення ОСОБА_2 , заяви про звільнення позивач не відкликав. Про те, що при написанні заяви про звільнення на ОСОБА_2 чинився тиск, він нічого не знає.

ОСОБА_9 , майстра бригади мийників ТзОВ «Забіяка», який показав, що він був безпосереднім керівником ОСОБА_2 , претензій по роботі до нього не було. Він погоджував заяву ОСОБА_2 на звільнення, чому звільняється він не питав, робота у них важка, постійно у воді, хододно, працівники весь час міняються. Про те, чи відпрошувався ОСОБА_2 18.09.2020 року з нічної зміни, відповів, що ні, такої заяви йому ОСОБА_2 не подавав. В який саме день писав ОСОБА_2 заяву він не пам`ятає, але пам`ятає що це було після закінчення нічної зміни, зранку о 08 год. Про виклик до військкомату ОСОБА_2 йому не повідомляв. Про те, що на ОСОБА_5 чинився тиск при написанні заяви на звільнення, нічого не знає.

Крім того, представник позивача заявляв клопотання про допит як свідка самого ОСОБА_2 , однак в судовому засіданні 23.12.2020 року відкликав вказане клопотання, зазначивши, що ОСОБА_2 з військової частини не відпускають, можливості провести відеоконференції з військової частини, немає. Зазначив, що всі доводи викладені в позовній заяві, ОСОБА_2 підтримує, просив проводити судове засідання у відсутності ОСОБА_2 , оскільки його інтереси представляє він, як належним чином уповноважений представник.

Проаналізувавши покази свідків, суд вважає їх чіткими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою та з іншими обставинами та доказами у справі, а тому приймає до уваги вказані покази як докази у справі.

Таким чином ні матеріалами справи, ні показами свідків, не підтверджується відсутність вільного волевиявлення ОСОБА_2 при написанні заяви про звільнення за угодою сторін від 18.09.2020 року, а також вчинення тиску на позивача при написанні вказаної заяви. На підтвердження вчинення тиску, всупереч ст.ст. 12, 81 ЦПК України, доказів до суду не подано. До правоохоронних органів з приводу вчинення тиску при написанні заяви про звільнення, ОСОБА_2 не звертався, доказів про такі звернення суду не надано.

Судом здійснено аналіз законодавства, зокрема підстави звільнення, якою у заяві ОСОБА_2 про звільнення зазначено п.1 ст.36 КЗпП (за угодою сторін), а не п.3 ст.36 КЗпП (у зв`язку з призовом чи вступом на військову службу), враховано, що право особи на написання заяви є її особистим правом, враховано унормовані ч. 3 ст. 119 КЗпП України гарантії, які поширюються на громадян України призваних на військову службу при звільненні в зв`язку з таким призовом чи вступом на військову службу.

Встановивши, що звільнення позивача відбулося за угодою сторін та на підставі відповідної заяви позивача про звільнення, а анулювання такої домовленості не мало місця, відсутність вільного волевиявлення позивача на написання заяви про звільнення за угодою сторін, судом не встановлено, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_2 з роботи відбулося з дотриманням вимог пункту 1 статті 36 КЗпП України.

Також суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23.09.2020 року по 09.10.2020 року в розмірі 6800 грн, оскільки вони є похідними від вимоги про поновлення на роботі.

Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 немає, в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. ст. 36, 119, 233 КЗпП України, та керуючись ст.ст. 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Забіяка", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 28.12.2020 року.

Позивач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання:

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач: ТзОВ "Забіяка", адреса місця знаходження: 45500, адреса: АДРЕСА_1 , .

Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , юридична адреса:

АДРЕСА_2 .

Суддя Локачинського районного суду С.В. Масляна