Справа № 278/3328/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Безпалько В. В., розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій зазначила, що у належному їй житловому будинку без правових підстав проживає її син, який створює для неї нестерпні для неї умови проживання, влаштовує скандали, словесно ображає, погрожує фізичною розправою.

У зв`язку з наведеним, заявник просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким визначити такі тимчасові обмеження:

заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання з`явилися заявниця та її представник, які підтримали заяву.

У засідання заявниця повідомила, що дозволила ОСОБА_2 проживати в належному їй житловому приміщенні тимчасово, поки останній не працевлаштується, однак останній тривалий час не працює та проживає коштом заявниці. Також заявниця вказала, що боїться ОСОБА_2 , оскільки він кричить на неї та погрожує вбивством, застосовує фізичну силу. Крім того, заявниця зазначила, що зверталася до голови сільської ради та поліції за захистом.

ОСОБА_2 у засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового засідання, дійшов таких міркувань.

Заявниця є власником 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , в якому зареєстрована (а.с. 6).

Крім заявниці в вказаному житловому приміщенні зареєстрованих осіб немає (а.с. 8).

Виконавчий комітет Троянівської сільської ради попереджав ОСОБА_1 про неправильну поведінку та неприпустимість погроз та агресії стосовно матері, а також рекомендував дільничому поліцейському винести офіційне попередження (а.с. 5).

Заявниця неодноразово зверталася до Житомирського РВП з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 .. У ході перевірки встановлено наявність у діях останнього ознак вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), що підтверджується наданими суду для огляду матеріалами за результатами перевірки.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілого від насильства у сім`ї.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству (далі - Закон).

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону).

Діяльність, спрямована на запобігання та протидію домашньому насильству, ґрунтується, зокрема, на засадах гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону).

Під час надання допомоги та захисту постраждалим особам враховуються вік, стан здоров`я, стать, релігійні переконання, етнічне походження, спеціальні потреби таких осіб (ч. 3 ст. 20 Закону).

Одним із спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству є обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону).

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону).

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою та заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою (п.п. 1. 4 ч. 2 ст. 26 Закону).

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про доведеність належними доказами вчинення заінтересованою особою домашнього насильства стосовно заявниці, у зв`язку з чим, враховуючи потреби та інтереси останньої, оцінюючи ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 350-5, 350-6 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк 6 місяців, яким визначити такі тимчасові обмеження:

заборонити ОСОБА_2 перебувати у місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Не пізніше наступного дня з дня ухвалення цього рішення повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Повний текст рішення складено 28 грудня 2020 року.

Суддя О. М. Дубовік