Справа № 2-5299/11 Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М.
Провадження № 22-ц/802/976/20 Категорія: 84 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Данилюк В.А.,

суддів Осіпука В.В., Шевчук Л.Я.,

секретаря Галицької І.П.,

з участю:

представника стягувача Терещука Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про зміну сторони її правонаступником у цивільній справі № 2-5299/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , приватного підприємства «Ескада», приватного підприємства «Факт «МВК», ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 серпня 2020 року

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі №2-5299/11. Заяву мотивує тим, що на примусовому виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) знаходиться виконавче провадження №34817712 щодо примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №2-5299/11. 13 лютого 2012 року між ТОВ «Кей-Колект» таПАТ «УкрСиббанк`було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступив новому кредиторові належні банку, а новий кредитор набув право вимоги банку до позичальників-фізичних осіб згідно додатку, зокрема за договором про надання споживчого кредиту №0 від 30 жовтня 2007 року. За вказаних обставин заявник просив задовольнити заяву.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 серпня 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено стягувача публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» у виконавчому провадженні по цивільній справі №2-5299/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Ескада», приватного підприємства «Факт «МВК», ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (01042, м. Київ, вул. Іонна Павла ІІ, буд. 4/6, корпус «В», поверх 4, каб. 402, ).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, боржник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника стягувача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2011 року у справі №2-5299/11 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Ескада», Приватного підприємства «Факт «МВК» та ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 30 жовтня 2007 року в розмірі 791792 грн. 30 коп.; стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , Приватного підприємства`Ескада», Приватного підприємства`Факт «МВК» та ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 1700,00 грн. сплаченого судового збору, по 425,00 грн. з кожного та 120,00 грн., по 30 (тридцять) грн. з кожного, сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На примусове виконання рішення видано виконавчі листи.

13 лютого 2012 року між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступив новому кредиторові належні банку, а новий кредитор набув право вимоги банку до позичальників-фізичних осіб згідно додатку №1, зокрема за договором про надання споживчого кредиту №0 від 30 жовтня 2007 року.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістомст.512 ЦК України,ст. 442 ЦПК України та у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Приймаючи до уваги положення статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництвом на стадії виконання судового рішення, відбувається вибуття кредитора. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження, оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, переходить і право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним для розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України.

Дані висновки відповідають правовій позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду України №6-122цс13 від 20.11.2013 року.

Аналогічні висновки міститься у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №6-1355/10, в постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №2-230/11 та в ухвалі Верховного Суду від 07 лютого 2020 року у справі № 166/822/19.

З врахуванням вищенаведеного суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором факторингу є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження та правильно встановив, що на даний час право вимоги за вищевказаними кредитними правовідносинами належить ТОВ «Кей-Колект».

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження, з врахуванням вищенаведеного, є безпідставними і не заслуговують на увагу.

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не врахував наявність аналогічної заяви про заміну сторони її правонаступником. Необхідно зауважити, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2020 року заяву ТОВ «Кей-Колект» про зміну сторони (стягувача) її правонаступником визнано не поданою та повернуто заявнику.

Частиною 7 ст. 185 ЦПК України, передбачено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, о стали підставою для повернення заяви.

Заява про зміну сторони (стягувача) її правонаступником відноситься до процесуальних питань пов`язаних із виконанням судового рішення, яке повинно бути розглянуто у передбаченому законом порядку.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 21 листопада 2018 року у справі №382/3638/17 (провадження № 61-36517св18).

Згідно з ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими для виконання на всій території України. Обов`язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, рішення ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Таким чином, оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням викладеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.374,375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 серпня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді :