Справа № 459/1783/20
Провадження № 2/459/951/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Новосада М.Д.

з участю секретаря судових засідань Канюки В.Р.

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Червонограді цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Червоноградської міської ради Львівської області, з участю третьої особи, без самостійних вимог: Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання добудованих балконів приналежністю квартири,-

ВСТАНОВИВ :

30.06.2020 позивачі звернулись із даним позовом до суду, в якому просять визнати добудовані балкони площею 0,9 та 2,2 кв.м. приналежністю квартири АДРЕСА_1 після реконструкції, власниками якої є вони.

В обґрунтування позову послались на те, що вони є співвласниками вказаної квартири. З метою покращення житлових умов ними було добудовано балкони та розширено квартиру. В результаті проведеної реконструкції збільшилась площа квартири. Згідно із технічним висновком приміщення квартири із добудованим балконами в подальшому може надійно та безпечно експлуатуватись. Зазначають, що проведення будівництва балкону не порушує прав та інтересів сусідів, відповідає будівельним та пожежно-санітарним правилам. Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку прийнято рішення про згоду на легалізацію балкону. Крім того, комісія по плануванню і забудові населених пунктів при виконавчому комітету Червоноградської міської ради немає застережень щодо реконструйованої квартири з метою будівництва балкону. З огляду на наведене просять визнати добудовані балкони після реконструкції приналежністю квартири.

Ухвалою від 01.07.2020 відкрито провадження у справі.

22.07.2020 позивачі подали заяву про розгляд справи у їх відсутності.

24.07.2020 представник третьої особи подав письмові пояснення відносно позову, в яких вказав, що порушене позивачами питання не було предметом розгляду компетентного органу, позивачі не звертались до інспекції архбудконтролю для із заявами при прийняття об`єкта експлуатації, та оформлення своїх прав на вказане майно. Вважає, що позивачами не використано усіх законодавчо визначених способів врегулювання спору в позасудовому порядку. Просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

13.10.2020 підготовче провадження було закрито, справу було призначено до судового розгляду.

Представник відповідача відзиву по справі не подав.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, вказаних у ньому.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.

Позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру (а.с. 15).

З протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 20.12..2019 встановлено, що 15 співвласники із 18 не заперечили щодо легалізації спірного балкону (а.с.22-23).

Як вказано у технічному паспорті на дану квартиру від 03.12.2019 у квартирі збільшено розміри балкону без дозволу на виконання будівельних робіт д (а.с. 20-21).

Згідно із технічним висновком ФОП ОСОБА_6 від 11.12.2019 №187 несучі конструкції цієї квартири знаходяться у задовільному стані, приміщення квартири з добудованими балконами в подальшому може надійно та безпечно експлуатуватися (а.с.18-19).

Відповідно до висновку ОП Львівське обласне проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро від 12.12.2019 архітектурно-планувальні рішення реконструкції квартири відповідає вимогам ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», санітарним та пожежним нормам і правилам. Фактичні розміри балконів дозволяють легалізувати самочинно збудованих балконів (а.с.16-17).

Із витягу з протоколу №17 від 27.12.2019 засідання постійно діючої узгоджувальної комісії по плануванню і забудові населених пунктів при виконавчому комітеті Червоноградської міської ради Львівської області встановлено, що така не має застережень щодо реконструйованої квартири з метою будівництва балкону і інформує, що прийняття в експлуатацію самочинно збудованого нерухомого майна визначено містобудівним законодавством (а.с.25).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що такий не підлягає до задоволення з наступних підстав:

За правилами ст. 55 Конституції України, ст. 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

За приписами ст.ст. 264-265 ЦПК України під час ухвалення рішення суд має вирішити та зазначити у своєму рішення чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, законодавством визначено три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права.

Зміст зазначених у ст. 15 ЦК України підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах статей, що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у створенні власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном. Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи суб`єктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права. Оспорювання суб`єктивного цивільного права відображає такий стан правовідносин, коли суб`єктивне цивільне право заперечується в юрисдикційному органі.

Аналогічні підходи до тлумачення понять ст. 16 ЦК України про порушення, невизнання, оспорювання цивільного права були викладені Верховним Судом України у 2014 році в Аналізі практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України, судових рішеннях ВССУ, а також у постановах КЦС ВС від 07.11.2018 р. у справі № 643/18355/15-ц, від 21.02.2018 р. у справі 216/1910/15-ц.

Викладене дозволяє стверджувати про наявність усталеної судової практики щодо тлумачення й застосування понять та категорій, сформульованих у ст.16 ЦК України.

У свою чергу, за вимогами процесуального закону, факт порушення, невизнання чи оспорювання цивільного права є предметом доказування у справі і у відповідності до правил ст.ст. 12, 76, 81 ЦПК України обов`язок доведення цього факту покладено на позивача.

Як передбачено ст.152 Житлового кодексу України та п.19 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів за відповідними проектами та без обмежень інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку.

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

В силу ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормою ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права (постанова ВП ВС від 18 грудня 2019 року в справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19).

Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 Цивільного кодексу України.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Якщо позивачі не звертались до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.

Не може бути застосовано правила статті 376 ЦК України при вирішенні справ за позовами:

- про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири в багатоквартирних будинках різних житлових фондів, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема статтею 383 ЦК та відповідними нормами Житлового кодексу України щодо власників квартир;

- про визнання права власності на самочинно збудовані тимчасові споруди;

- про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо). Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній в постанові від 18 квітня 2020 року по справі № 306/2140/17.

Узаконення реконструкції як будівництва регулюється чинним містобудівним законодавством України, в якому встановлені правила введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Повноваження щодо введення в експлуатацію об`єктів будівництва належить Державній архітектурно-будівельній інспекції.

Жодного доказу на підтвердження звернення позивачів до Державної архітектурно-будівельної інспекції чи відповіді - відмови в узаконенні реконструкції балконів матеріали справи не містять.

Оцінюючи аргументи й докази позивачів, суд звертає увагу на те, що останні підтверджують факт здійснення реконструкції та добудови балконів у квартирі, а також стосуються оцінки безпечності подальшої експлуатації цих балконів. Ці факти й обставини по суті стороною відповідача не оспорюються.

Однак у позові не вказано у чому полягає порушення, не визнання або оспорення відповідачем цивільного права позивачів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

На підтвердження таких обставин позивачі не надали жодного доказу.

Крім того позивачі вже є власниками вказаної квартири.

Більше того, як зазначили позивачі у позовній заяві, реконструкція квартири проведена з додержанням вимог державних будівельних норм, не порушує права та інтереси інших осіб .

Відтак обставини справи, наявні докази та пояснення сторін дають суду підстави встановити відсутність порушення, невизнання чи оспорення відповідачем цивільного права позивачів, за захистом якого мало місце звернення до суду.

Оформлення права власності на добудовані балкони здійснюється за адміністративною процедурою, визначеною законодавством. За відсутності порушення, оспорення чи невизнання права власності на етапі її здійснення, звернення до суду є передчасним та безпідставним.

За таких обставин і міркувань позов є необґрунтованим і безпідставним, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ), до Червоноградської міської ради Львівської області (, Львівська обл., м. Червоноград, пр. Шевченка, 19), з участю третьої особи, без самостійних вимогДержавної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання добудованих балконів приналежністю квартири відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 24.12.2020

Суддя: М. Д. Новосад