РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2020 року м.Житомир

Богунський районний суд м.Житомира у складі

Головуючого судді Воробйової Т.А.,

за участю секретарів судового засідання Карпішиної С.С., Нестерчук М.Д.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката Волинець В.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про зміну розміру аліментів,

з перервою в судовому засіданні, оголошеною з 26.11.2020 по 16.12.2020,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь ОСОБА_3 на підставі рішення Богунського районного суду м.Житомира від 08.06.2015 на утримання малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування вимог позивач вказує, що шлюб між сторонами розірвано в 2015 році. Починаючи з 2015 року позивачем в повній мірі без затримок сплачувалися аліменти, що були визначені судом, в тому числі за 2020 рік заборгованості по аліментам останній не має та відрахування здійснюються в повній мірі та вчасно, що підтверджується звітом про здійснення відрахувань та виплат ВЧ А1937 від 24.07.2020 №107/514. Проте, з народженням дитини, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в новому шлюбі, що укладений 03.08.2019 між позивачем та ОСОБА_6 подальша сплата аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, є неможливою. Позивач зазначає, що його дружина знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, єдиним джерелом її доходу є соціальна допомога в розмірі 860 грн до досягнення дитиною 3 річного віку. Поряд з зазначеним, на утриманні позивача перебувають непрацездатні батьки, що є пенсіонерами та не в змозі самостійно себе утримувати без додаткової допомоги. Також, матір позивача, ОСОБА_7 є інвалідом ІІІ групи з 16.11.2012 та має пенсію в розмірі 2897, 51 грн, враховуючи рід захворювання та дану пенсію самостійно себе утримувати не має змоги та потребує фінансової підтримки позивача на медикаменти та харчування. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить про зменшення розміру аліментів до 1/6 від усіх видів заробітної плати позивача, що буде становити 3887 грн та є сумою, більшою, ніж мінімальний гарантований та рекомендований розмір аліментів на дитину віком від 6 років встановленим на 2020 рік, та не погіршить інтереси дитини - ОСОБА_4

26.10.2020 відповідач ОСОБА_8 скористалася своїм правом та через канцелярію суду надала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що дитина відвідувала та відвідує на даний час гуртки, які необхідні для його розвитку. Додала, що син перебуває на постійному обліку у національному інституті серцево-судинної хірургії імені М.М.Амосова. Тому, враховуючи викладене, просила не зменшувати розмір аліментів, а навпаки збільшити його, оскільки дитина зростає та потребує більшого фінансування на своє утримання (а.с.25-27).

В судовому засіданні позивач та представник позивача, адвокат Волинець В.В., підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на доводи наведені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення викладених вимог, вважає, що немає підстав для зміни розміру аліментів. Вказує, що наразі перебуває у декретній відпустці по догляду за іншою дитиною, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підтвердження чого надала копію свідоцтва про народження. При цьому, на утримання дитини, ОСОБА_4 необхідна допомога батька, так як дитина приймає препарати, перебуває постійно на обліку в лікарні, приблизна сума коштів на лікування становить близько 3000 грн щомісяця.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10) та на підставі рішення Богунського районного суду м.Житомира від 08.06.2015 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.13).

03.08.2019 зареєстровано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_10 (а.с.12), у новому шлюбі позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 народився сина, ОСОБА_5 (а.с.11).

Згідно зі звітом про здійснення відрахування та виплати ВЧ А1937 від 24.07.2020 №107/514, доходи ОСОБА_1 за період з січня 2020 по липень 2020 склали 160928 грн, з них утримано 39628,73 грн на утримання ОСОБА_4 (а.с.15).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Такий висновок міститься також у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13, та у постанові Верховного Суду від 31.01.2020. у справі №484/2230/17.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що він наразі не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі, оскільки змінився його сімейний стан, у новому шлюбі народилася дитина, також, на його утриманні перебуває дружина, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, та, крім того, виконує свій обов`язок щодо утримання непрацездатних батьків пенсіонерів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.80 цього Кодексу достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування.

Встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними доказами наявність підстав, достатніх для зміни розміру аліментів, які стягуються згідно з рішенням суду на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина сторін ОСОБА_4 .

Суд враховує також, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2017, №25, ст.291), який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проаналізувавши викладене, оцінивши обставини, передбачені ст.182 СК України, зокрема, наявність у платника аліментів малолітнього сина від іншого шлюбу, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку.

При цьому, суд враховує, що зміна розміру аліментів не порушує інтересів дитини, оскільки змінений розмір аліментів запезпечуватиме права дитини на належне утримання, з огляду на те, що 1/6 частини усіх доходів позивача, за існуючого у позивача наразі рівня доходів, становитиме суму, що майже удвічі перевищує мінімальну рекомендовану суму аліментів у 2020 році та є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, тим більше, зважаючи на обов`язок утримання дитини у обох батьків.

Стосовно доводів відповідача щодо необхідності збільшення розміру аліментів у зв`язку із тим, що син сторін, ОСОБА_4 хворіє та у зв`язку з цим потребує більших витрат на його утримання, слід зазначити, що вказані обставини, у разі їх документального підтвердження, можуть бути підставою для стягнення з батька дитини додаткових витрат на утримання дитини шляхом звернення до суду з відповідним позовом до суду. Проте, у даному спорі значні витрати на утримання, а саме, на лікування сина, ОСОБА_4 , не були доведені відповідачем належними та допустимими доказами, а тому не можуть бути взяті до уваги судом при вирішенні позову батька про зміну розміру аліментів.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 183, 184 СК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів - задовольнити.

Змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 08.06.2015 у справі №295/52151/15-ц та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Суддя Воробйова Т.А.

Повне рішення складено 23.12.2020.

роздрук. прим.:

1-до справи

2-позивачу

3-відповідачу