Провадження № 2/932/4144/20
У Х В А Л А

20 жовтня 2020 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» (, адреса: м. Київ, вул. Жамбила Жабаєва, 7), ОСОБА_2 ( адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ), треті особи ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернелюх Людмила Василівна ( адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 111/113, оф.26), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумовська Марина Анатоліївна (м. Київ, вул. Саперне поле, 28/33), приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович (м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 21, прим. 48, кім. 307), про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, припинення права власності на квартиру, визнання недійсним договору іпотеки квартири, припинення обтяження, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2020 року позивач звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , зазначивши третіми особами ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернелюх Л.В., про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання протиправними рішень приватного нотаріуса, визнання недійсним договору іпотеки квартири.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2020 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду цієї справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2020 року дану позовну заяву було залишено без руху як таку, що не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, та позивачу запропоновано усунути її недоліки.

19.10.2020 року позивачем на виконання вказаної ухвали надано до суду викладену в новій редакції позовну заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, припинення права власності на квартиру, визнання недійсним договору іпотеки квартири, припинення обтяження, та надано квитанцію про сплату судового збору у визначеному законом розмірі, таким чином позивачем виконано вимоги ухвали суду від 12.10.2010 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2020 року у даній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання на 01 грудня 2020 року об 11.00 годині.

Разом з позовною заявою, викладеною у новій редакції, представником позивача адвокатом Пашніною А.В. надана суду заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 ; заборонити будь-яким особам та їх представникам, організаціям та установам здійснювати реалізацію, та будь-які відповідні реєстраційні дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_3 ; заборонити будь-яким особам та їх представникам, організаціям та установам здійснювати дії щодо примусового виселення ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити будь-яким особам та їх представникам, організаціям та установам здійснювати дії щодо вселення третіх осіб в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити будь-яким особам та їх представникам, організаціям та установам здійснювати дії спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування вимог заяви представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ТОВ «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , приватний нотаріус КМНО Черленюх Л. В., приватний нотаріус КМНО Разумовська М.А., приватний виконавець ВО Дніпропетровської області Шаган О.А., про визнання Договорів недійсними, припинення права власності та припинення обтяження. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.06.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № , згідно змісту якого Банк надав ОСОБА_4 кредит у сумі 49 900 доларів США з відсотковою ставкою 14,5% річних. У якості забезпечення виконання грошових зобов`язань за зазначеним кредитним договором, 20.06.2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 0/1, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку власну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

27.10.2009 року АКІБ «Укрсиббанк» змінило назву на ПАТ «Укрсиббанк» на підставі рішення загальних зборів акціонерів. 08.12.2011 року ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким ПАТ «Дельта Банк» набув статус нового кредитора за вказаним кредитним договором. 12.10.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» укладено договір про відступлення права вимоги за зазначеним договором іпотеки, який зареєстрований в реєстрі за № 1748, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

30.06.2020 року з інформаційної довідки № 214389759 Державного реєстру речових права на нерухоме майно позивачу стало відомо, що право власності на її квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 22.05.2020 року, посвідченому приватним нотаріусом КМНО Черленюх Л.В. та зареєстрованому за № 599, а 09.06.2020 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 . Договір позики зі строком виконання до 14.06.2020 року, на суму зобов`язання у розмірі 600 000 грн., і у забезпечення виконання цієї позики між тими самими особами було укладено Договір іпотеки від 09.06.2020 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Разумовською М.А., зареєстрований за № 454.

Позивач зазначає, що вона не укладала Договір купівлі-продажу зазначеної квартири чи будь-яких інших договорів на відчуження свого майна з ОСОБА_2 , не надавала нікому відповідних повноважень та не надавала згоди на відчуження свого майна у будь-який спосіб, їй нічого не відомо про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Враховуючи те, що останнім (новим) кредитором за кредитним Договором № від 20.06.2008 року на підставі Договору про відступлення права вимоги від 12.10.2018 року став ТОВ «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП», а ОСОБА_2 набув право власності на зазначену квартиру на підставі Договору купівлі-продажу, то є всі підстави вважати, що саме ТОВ «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» здійснив відчуження квартири позивача незаконним способом.

Представник позивача також посилається на те, що той факт, що квартиру позивача одразу же після реєстрації права власності за ОСОБА_2 було передано в іпотеку ОСОБА_3 у якості забезпечення виконання грошового зобов`язання за Договором позики, свідчить про те, що ОСОБА_2 здійснив вищезазначені дії для унеможливлення чи ускладнення повернення квартири її законному власнику - позивачу. Даний факт також вбачається і з того, що строк виконання грошового зобов`язання у ОСОБА_2 настав 14.06.2020 року, проте квартира позивача знаходиться в іпотеці у ОСОБА_3 по теперішній час, що свідчить про те, що ОСОБА_2 не виконав грошового зобов`язання перед ОСОБА_3 за договором позики. До того ж, відповідно до Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.10.2020 року вбачається, що 08.09.2020 року приватним виконавцем Дніпропетровського міського виконавчого округу Шаган О.А. в межах виконавчого провадження № 62981739, відкритого відносно ОСОБА_2 , накладено арешт саме на квартиру позивача - квартиру АДРЕСА_3 .

Позивач вважає, що зазначені дії спрямовані на реалізацію її квартири через торги в межах виконавчого провадження третім особам. Всі вищенаведені дії відповідачів свідчать про те, що ними було здійснено дії, спрямовані на перереєстрацію права власності на квартиру позивача в подальшому на інших третіх осіб, що призведе до ускладнення чи взагалі до унеможливлення виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Крім того, у позивача є обґрунтовані побоювання, що в процесі розгляду даної справи в відповідачі чи нові власники її квартири можуть вживати заходи щодо примусового її виселення з належної їй квартири, яка є її єдиним житлом, або підселення інших сторонніх осіб у цю квартиру, тому просить забезпечити її позов у запропонований нею спосіб.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та долучені до неї документи, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Відповідно до ч.6, 7, 8 цієї статті - залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У відповідності до п.п. 1, 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 22.05.2020 року, укладений між ТОВ «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Черленюх Л.В., зареєстрований в реєстрі за №599; припинити право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру, яке виникло на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу; визнати недійсним Договір іпотеки зазначеної квартири від 09.06.2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Разумовською М.А., зареєстрований в реєстрі за №454; припинити обтяження від 09.06.2020 року, внесене в державний реєстр речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Разумовською М.А. на підставі вищевказаного договору іпотеки на квартиру АДРЕСА_3 .

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.06.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № , згідно змісту якого Банк надав ОСОБА_4 кредит у сумі 49 900 доларів США з відсотковою ставкою 14,5% річних. У якості забезпечення виконання грошових зобов`язань за зазначеним кредитним договором, 20.06.2008 року між банком та нею було укладено іпотечний договір № 0/1, за умовами якого вона передала в іпотеку власну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

27.10.2009 року АКІБ «Укрсиббанк» змінило назву на ПАТ «Укрсиббанк» на підставі рішення загальних зборів акціонерів. 08.12.2011 року ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким ПАТ «Дельта Банк» набув статус нового кредитора за вказаним кредитним договором. 12.10.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» укладено договір про відступлення права вимоги за зазначеним договором іпотеки, який зареєстрований в реєстрі за № 1748, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

30.06.2020 року з інформаційної довідки № 214389759 Державного реєстру речових права на нерухоме майно позивачу стало відомо, що право власності на її квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 22.05.2020 року, посвідченому приватним нотаріусом КМНО Черленюх Л.В. та зареєстрованому за № 599, а 09.06.2020 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 . Договір позики зі строком виконання до 14.06.2020 року, на суму зобов`язання у розмірі 600 000 грн., і у забезпечення виконання цієї позики між тими самими особами було укладено Договір іпотеки від 09.06.2020 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Разумовською М.А., зареєстрований за № 454.

Позивач зазначає, що вона не укладала Договір купівлі-продажу зазначеної квартири чи будь-яких інших договорів на відчуження свого майна з ОСОБА_2 , не надавала нікому відповідних повноважень та не надавала згоди на відчуження свого майна у будь-який спосіб, їй нічого не відомо про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Позивач вважає, що враховуючи те, що останнім (новим) кредитором за кредитним Договором № від 20.06.2008 року на підставі Договору про відступлення права вимоги від 12.10.2018 року став ТОВ «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП», а ОСОБА_2 набув право власності на зазначену квартиру на підставі Договору купівлі-продажу, то є всі підстави вважати, що саме ТОВ «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» здійснив відчуження її квартири незаконним способом.

Як вбачається з «Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна» від 16.10.2020 року, 08.09.2020 року приватним виконавцем Дніпропетровського міського виконавчого округу Шаган О.А. в межах виконавчого провадження № 62981739, відкритого відносно ОСОБА_2 , накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 відповідно до постанови про арешт майна боржника. Позивач вважає, що зазначені дії спрямовані на реалізацію її квартири через торги в межах виконавчого провадження третім особам, крім того, у позивача є побоювання, що в процесі розгляду даної справи в відповідачі чи нові власники її квартири можуть вживати заходи щодо примусового її виселення з належної їй квартири, яка є її єдиним житлом, або підселення інших сторонніх осіб у цю квартиру.

Оскільки забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, приймаючи до уваги той факт, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на інформацію з «Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна» від 16.10.2020 року про накладення арешту на спірну квартиру постановою про арешт майна боржника приватного виконавця Дніпропетровського міського виконавчого округу Шаган О.А. від 08.09.2020 року в межах виконавчого провадження № 62981739, оспорювання позивачем у даній справі законності укладення договорів купівлі-продажу та іпотеки, за якими зазначена квартира вибула із власності позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову представник позивача, зокрема, просить накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 для забезпечення виконання майбутнього рішення у справі у випадку задоволення позовних вимог.

Однак, суд вважає, що накладення арешту на майно є не співмірним у даному випадку заходом забезпечення позову, оскільки арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби та полягає у проведенні опису, оголошення заборони розпоряджатися, а в разі потреби в обмеженні права користування майном.

Виходячи з вимог ст. 150 ЦПК України, яка, окрім арешту передбачає і такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, а також враховуючи інтереси як позивача так і відповідачів, та з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може дійсно утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі відчуження відповідачами, а також приватним виконавцем в межах вищезазначеного виконавчого провадження № 62981739 у будь-який спосіб вказаної спірної квартири, з урахуванням того, що ця квартира є єдиним житлом позивача, суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення певних дій відносно вказаної квартири, а тому заяву позивача про забезпечення позову в цій частині слід задовольнити частково та заборонити будь-яким особам та їх представникам, організаціям та установам здійснювати реалізацію та будь-які відповідні реєстраційні дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_3 ; заборонити будь-яким особам та їх представникам, організаціям та установам здійснювати дії щодо примусового виселення ОСОБА_1 з цієї квартири; заборонити будь-яким особам та їх представникам, організаціям та установам здійснювати дії щодо вселення третіх осіб в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити будь-яким особам та їх представникам, організаціям та установам здійснювати дії, спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 154, 157 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернелюх Людмила Василівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумовська Марина Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, припинення права власності на квартиру, визнання недійсним договору іпотеки квартири, припинення обтяження, - задовольнити частково.

Заборонити будь-яким особам та їх представникам, організаціям та установам здійснювати реалізацію, та будь-які відповідні реєстраційні дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_2 .

Заборонити будь-яким особам та їх представникам, організаціям та установам здійснювати дії щодо примусового виселення ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити будь-яким особам та їх представникам, організаціям та установам здійснювати дії щодо вселення третіх осіб в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити будь-яким особам та їх представникам, організаціям та установам здійснювати дії спрямовані на проведення державної реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити для виконання до Державної реєстраційної служби, учасникам справи.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Суддя Т.О. Кудрявцева