Справа № 310/3378/20
РІШЕННЯ

Іменем України

08 грудня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки і піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки і піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони з 01 жовтня 2005 року перебували в шлюбі, який розірвано 26 березня 2014 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти з народження проживають з позивачкою, перебувають на її повному утриманні. Після припинення відносин між позивачкою та відповідачем ОСОБА_3 перестав цікавитись існуванням ОСОБА_1 та їх дітей. Він не виконує свої батьківські обов`язки, не приймає участі в житті дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не надає добровільної матеріальної допомоги на утримання дітей. Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду від 19 липня 2013 року з ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але з часу ухвалення судового рішення відповідач аліменти не сплатив жодного разу. Оскільки відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, нехтує ними, не приймає участі у вирішенні важливих питань, пов`язаних з вихованням та утриманням дітей, не піклується про стан здоров`я дітей, не забезпечує їм належні умови для здорового зростання, духовного та фізичного розвитку, просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з викладених в позові підстав. Позивачка зазначила, що відповідач участі у вихованні дітей не приймає з 2014 року. Наразі він перебуває в Росії, оскільки йому відомо про наявність боргу за аліментами, в Україну він взагалі не приїжджає.

Представник позивачки також пояснила, що ОСОБА_1 раніше зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дітей за межі України, але він відмовляв, наразі існує проблема з перереєстрацією дітей без згоди батька. ОСОБА_3 не цікавиться дітьми, їх навчанням, розвитком, ухиляється від сплати аліментів, в зв`язку з чим переховується в Росії. Зазначила, що у разі явки відповідача та виявленні бажання поновити свої батьківські права, він матиме таку можливість у встановленому законом порядку.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив розглянути справу відповідно до закону та з урахуванням висновку від 04 грудня 2020 року.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив та заперечень проти позову не надав.

Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 01 жовтня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , виданим 01 жовтня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області. Під час спільного життя у них народилися дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 , видане 10 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження НОМЕР_3 , видане 13 травня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області).

26 березня 2014 року рішенням Бердянського міськрайонного суду шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.

Після розірвання шлюбу між сторонами діти постійно проживають з матір`ю, вихованням дітей займається позивачка. З 2014 року батько припинив усілякі сімейні стосунки, життям дітей не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з ними та самоусунувся від виховання дітей, матеріально не допомагає.

19 липня 2013 року рішенням Бердянського міськрайонного суду з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх доходів.

Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників від 25 серпня 2020 року ОСОБА_3 перебуває у вказаному реєстрі за виконавчим провадженням № 46613839 по виконанню виконавчого листа про стягнення аліментів.

Згідно довідки від 20 серпня 2015 року № 503, наданої ТОВ «КК «КомЕнерго- Бердянськ», за адресою: АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

27 жовтня 2020 року рішенням Бердянського міськрайонного суду ОСОБА_3 визнано таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

13 жовтня 2020 року службою у справах дітей Бердянського міськвиконкому проведено обстеження умов проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де вони фактично проживають. Житло, складається із трьох кімнат, кухні, коридору, санвузлу, балкону. Житло належить ОСОБА_5 . Опалення централізоване. Всі комунікації підведені та функціонують. Квартира мебльована, в наявності необхідна побутова техніка. Чисто, затишно. Діти проживають в одній кімнаті з матір`ю. В наявності окремі спальні місця, шафа, дитячий одяг, речі для розвитку. Також, в квартирі проживають ОСОБА_8 (двоюрідний брат) та ОСОБА_9 (тітка).

08 жовтня 2020 року в службі у справах дітей були проведені бесіди з неповнолітніми дітьми, які в бесіді повідомили, що в 2014 році вони переїхали до м. Бердянська. Після переїзду з батьком не бачаться, не спілкуються ні телефонним, ні будь-яким іншим зв`язком. Батько взагалі відсутній у їх житті, він не допомагає матеріально, не поздоровляє з днем народження.

В зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_3 невідомо, у органу опіки та піклування була відсутня можливість провести з ним бесіду та скласти акт-обстеження умов його проживання.

Свідок ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивачки, пояснила суду, що відповідач є непорядною людиною, навіть під час шлюбу він не забезпечував повноцінно дітей, після розірвання шлюбу з позивачкою ОСОБА_3 взагалі дітям не допомагає, оформив кредити в різних банківських установах і переїхав до Росії, де на даний час переховується. Після розірвання шлюбу відповідач жодного разу не спілкувався з дітьми, менша дочка його навіть не пам`ятає.

Згідно висновку органу опіки та піклування від 04 грудня 2020 року № 01-2712/47-1, оскільки орган опіки не мав можливості отримати обґрунтоване пояснення відповідача, питання про доцільність позбавлення його батьківських третя особа залишає на розсуд суду.

Відповідно до ст. 164 України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 27 вказаної Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із принципом 2 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині має бути забезпечений соціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли йому розвиватись фізично, розумово та морально, і в соціальному відношенні здоровим й нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. За принципом 6 дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, коли це можливо, зростати під опікою та відповідальністю батьків в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості.

Європейський Суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, рішення у справі Olsson v. Sweden (N2) від 27 листопада 1992 року) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У відповідності з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Як встановлено судом, відповідач не усвідомлює відповідальності за життя і здоров`я своїх малолітніх дітей, не піклується про них, не виконує свої батьківські обов`язки, нехтує ними, не приймає участі у вирішенні важливих питань, пов`язаних з вихованням та утриманням дітей, не піклується про стан здоров`я дітей, не забезпечує їм належні умови для здорового зростання, духовного та фізичного розвитку, тому ОСОБА_3 не може бути позитивним прикладом для наслідування, благотворно впливати на формування особистостей та характерів дітей, дати їм належну освіту та розвиток.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до його неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути сплачений нею при подачі позову судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 150, 164 СК України, ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки і піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно довідки Державної фіскальної служби України від 05 червня 2020 року реєстраційний номер облікової картки вказаної фізичної особи не надано з причини: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати, іншими даними суд не володіє (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ) батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно довідки Державної фіскальної служби України від 09 червня 2020 року реєстраційний номер облікової картки вказаної фізичної особи не надано з причини: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати, іншими даними суд не володіє (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ( АДРЕСА_4 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 грудня 2020 року.

Суддя О. М. Вірченко