Справа № 135/866/20
Провадження №2/148/701/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 грудня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем 21.12.2002 був зареєстрований шлюб. Від даного у них народилися дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спільне життя сторін не склалось і вони в даний час проживають окремо. Діти залишились проживати з позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дітей, хоча працює санітаром ветеринарної медицини ТОВ "Вінницька птахофабрика" і його середній заробіток складає 9000 грн., інших утриманців не має.

Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потім у розмірі 1/3 доходів до повноліття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і в розмірі 1/4 доходів до повноліття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини на трьох дітей, оскільки в даний час не має власного житла та на проживання йому залишиться моло коштів.

Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.12.2002 між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 21.12.2002 відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси (а.с. 2).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.01.2006 (а.с. 3), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 04.08.2008 (а.с. 4), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 21.03.2017 (а.с. 5).

Суд не бере до уваги довідку про працевлаштування відповідача (а.с. 37) як доказ, в силу ч. 9 ст. 83 ЦПК України, за відсутності підтвердження надсилання (надання) її копії іншим учасникам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч. 3 ст. 51 Конституції України ).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сум за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись з відповідача, судом враховуються наступні обставини.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу). На обгрунтування позову зазначає, що відповідач працевлаштований, працює санітаром ветеринарної медицини ТОВ "Вінницька птахофабрика", середній його заробіток складає 9000 грн., інших утриманців у нього не має.

Разом з тим, належних та допустимих доказів зазначеного, позивач суду не надає.

Відповідач позов визнає частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини на утриманння трьох дітей. В обгрунтування часткового визнання позову зазначає, що в даний час він не має власного житла і на проживання йому залишиться моло коштів.

В свою чергу, доказів на підтвердження зазначених ним обставин не надає.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини справи, позицію сторін щодо позовних вимог, суд, при визначенні розміру аліментів враховує інтереси дітей, часткове визнання відповідачем позовних вимог, та приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) на трьох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти у більшому розмірі, зокрема у розмірі 1/2 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), як про те просить позивач, останньою не надано, з огляду на що, суд не знаходить законних підстав для стягнення з відповідача аліментів у заявленому розмірі.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітніх дітей, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки, позовну заяву пред`явлено до суду 22.07.2020, тому відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За п. 3 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, ст. 51 Конституції України, п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст. 180 183, 191 СК України, ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. 263-265, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Арбузинським РВ УМВС України у Вінницькій області 18.01.2000, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 06.03.2003, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22.07.2020 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Арбузинським РВ УМВС України у Вінницькій області 18.01.2000, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в дохід держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: