Справа № 303/3464/13-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т.Ю.,

суддів Собослоя Г.Г., Кондора Р.Ю.,

з участі секретарки судових засідань Міца О.-Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про залучення правонаступника позивача у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Спільне виробниче підприємство «Арсенал» про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 5 серпня 2020 року, постановлену суддею Куцкір Ю.Ю.,

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ТОВ «ФК «Поліс» звернулося до суду із заявою про залучення його правонаступником позивача.

Заява мотивована тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 25.03.2015, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» в особі відділення «Закарпатська обласна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № 26МКК від 26.11.2007 у розмірі 861 817,50 грн, а також судовий збір у розмірі 3 654 грн. В частині стягнення заборгованості з ПП «Спільне виробниче підприємство «Арсенал» відмовлено.

На виконання зазначеного рішення виконавчі листи не видавалися, а тому відкритих виконавчих проваджень немає.

18.11.2015 між ПАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ВАТ «ВТБ Банк», та ТОВ «ФК «Поліс» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 21МБ (надалі Договір).

Відповідно до Договору ПАТ «ВТБ Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «Поліс» свої права до боржників, а ТОВ «ФК «Поліс» набуває права вимоги ПАТ «ВТБ Банк» за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує останньому за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.

Відповідно до п. 3.1.3. договору право вимоги переходить до ТОВ «ФК «Поліс» з моменту підписання сторонами відповідної додаткової угоди до даного договору та реєстру прав вимог і зарахування коштів у розмірі ціни додаткової угоди до договору на рахунок ПАТ «ВТБ Банк», після чого ТОВ «ФК «Поліс» стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, зазначеним у відповідному реєстрі прав вимоги, а також їх зобов`язань по договорам забезпечення. Разом з правами вимоги до ТОВ «ФК «Поліс» переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

27.11.2015 між ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «ФК «Поліс» було укладено Додаткову угоду № 1 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015, якою визначено розмір заборгованості боржників, права вимоги до яких відступаються за цією додатковою угодою згідно з реєстром прав вимоги від 27.11.2015, які містяться в Додатку 1 до цієї додаткової угоди.

Згідно з Реєстром прав вимоги № 1/3 від 27.11.2015 ТОВ «ФК «Поліс» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №26МКК від 26.11.2007.

З метою належного виконання зобов`язань за кредитним договором 26.11.2007 були укладені договори поруки з ОСОБА_2 № 26 МКК-Р та ПП «Спільне виробниче підприємство «Арсенал» - № 26 МКК-Р1.

Наразі ТОВ «ФК «Поліс» є єдиним власником всіх прав вимоги за кредитним договором №26МКК від 26.11.2007 та договорами поруки до нього.

Відповідно до статей 512-514 ЦК України новий кредитор набуває прав і обов`язків первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент відступлення відповідних прав, якщо інше не передбачено договором або законом.

Рішення суду боржником не виконане, у зв`язку з чим для нового кредитора виникла необхідність вживати заходи на виконання рішення.

Вважає, що оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ст.55 ЦПК України.

Посилаючись на наведені обставини, ТОВ «ФК «Поліс» просило залучити його як правонаступника позивача (стягувача) ПАТ «ВТБ «Банк» у справі №303/3464/134-ц.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.08.2020 у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Поліс» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Поліс» просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою заяву ТОВ «ФК «Поліс» про залучення правонаступника позивача задовольнити.

Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про можливість визнання правонаступником тільки в порядку ст. 442 ЦПК України, а саме в межах відкритого виконавчого провадження. Зазначає, що процесуальне правонаступництво можливе на будь-якій стадії судового процесу та не пов`язується виключно з відкриттям виконавчого провадження чи наявністю виконавчого листа.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу сторони не скористалися.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник апелянта ТОВ «ФК «Поліс» Кухарук В.О. апеляційну скаргу підтримав.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представника апелянта ОСОБА_3 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Поліс» про залучення в якості правонаступника позивача (стягувача) ПАТ «ВТБ Банк» у справі №303/3464/13-ц, суд першої інстанції виходив із того, що залучення правонаступника позивача відповідно до ч.1 ст.55 ЦПК України можливе лише на стадії судового процесу. Оскільки по даній справі вже постановлено судове рішення, яке набрало законної сили, тому заміна позивача на його правонаступника не є можливою. Також суд зазначав, що ЦПК України (ст.442) передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, але за умови наявності виконавчого листа. Оскільки виконавчі листи у справі не видавалися, тому залучення позивача (стягувача) теж вважав неможливим.

Проте колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом установлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2015 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» в особі відділення «Закарпатська обласна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № 26МКК від 26.11.2007 у розмірі 861 817,50 грн, а також судовий збір у розмірі 3 654 грн. В частині стягнення заборгованості з ПП «Спільне виробниче підприємство «Арсенал» відмовлено (т. 3 а.с. 23-26).

Виконавчі листи на виконання зазначеного рішення судом не видавалися.

На підставі договору від 18.11.2015 про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ, Додаткової угоди №1 до цього договору від 27.11.2015, що укладені між ПАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ВАТ «ВТБ Банк», та ТОВ «ФК «Поліс», останнє набуло право вимоги за кредитним договором №26МКК від 26.11.2007 до ОСОБА_1 (т.3 а.с.40-47, 52-54).

Зазначена обставина стверджується також реєстром прав вимоги № 1/3, актом приймання-передачі документації до додаткової угоди №1 від 27.11.2015 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015 та виписками по рахунку (т.3 а.с.57-62).

Отже, в силу положень ст. 202, ст.512 ч.1 п. 1, ст. 514, ч. 1 ст. 517 ЦК України та умов договору відбулася заміна кредитора у зобов`язанні з ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «ФК «Поліс». Правомірність правочину презюмується, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 204, 629 ЦК України). Тож правонаступництво відбулося встановленим порядком.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що обов`язковість виконання рішення є однією із засад виконання виконавчого провадження.

Пунктом 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України встановлено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

У рішенні у справі "Янголенко проти України" від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

За приписами ст. 442 ч. ч. 1, 2 ЦПК України, ст. 15 ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Ці правила застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ст. 442 ч. 5 ЦПК України).

Верховний Суд у постановах від 15.05.2019 у справі N 370/2464/17, від 15.08.2019 у справі № 904/4253/17, від 17.02.2020 у справі № 910/5737/15-г, від 20.03.2020 у справі № 906/703/16, від 06.02.2020 у справі № 908/2251/18 та в ряді інших постанов висловив правові позиції, відповідно до яких, зокрема:

заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу;

за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником;

виходячи із цих норм, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора;

така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі, зокрема, відступлення права вимоги;

у зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження;

виходячи зі змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав, зокрема, відступлення вимоги (цесія), до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача;

підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах;

норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин;

таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу; без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження»;

звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України України «Про виконавче провадження».

У справі № 370/2464/17 Верховний Суд у ситуації, коли ставилося питання про заміну сторони виконавчого провадження за відсутності такого провадження, а конкретною вимогою заявника була заміна стягувача правонаступником у цивільній справі, провадження в якій було завершене, скасував судові рішення, якими було відмовлено у задоволенні заяви, задовольнив заяву та постановив "замінити стягувача (відповідний банк) його правонаступником (відповідним товариством)".

Відповідно до приписів статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни. Такий висновок міститься в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2019 (справа № 916/2286/16).

З матеріалів справи не вбачається, що договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 21МБ від 18.11.2015 оспорюється або визнаний недійсним у судовому порядку.

Розглядаючи заяву про заміну сторони правонаступником, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни; при цьому суд оцінює достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, у тому числі - на предмет їх нікчемності.

За таких умов слід констатувати, що ТОВ «ФК «Поліс» як кредитор у відносинах, що виникли з кредитного договору від 26.11.2007 №26МКК та з рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2015 у справі №303/3464/13-ц, боржником у яких є ОСОБА_1 , управі було ставити питання про заміну ним попереднього стягувача, а суд першої інстанції з урахуванням правових позицій, сформульованих Верховним Судом, мав підстави для задоволення його заяви, проте, вищенаведеного не врахував.

З огляду на наведене, апеляційний суд уважає, що судове рішення, відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким заяву ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» про заміну позивача (стягувача) слід задовольнити.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» - задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 5 серпня 2020 року скасувати.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2020 року.

Суддя-доповідачка

Судді