Справа № 199/4987/20
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Богун О.О.,

при секретареві Рудові І.О.,

за участю учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників третіх осіб Глотової І.В., Чекаліної Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , треті особи: управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної в місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2020 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що відповідач ОСОБА_4 є матір`ю обох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , а відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є відповідно батьками вказаних дітей, кожен своєї відповідно до прізвища. ОСОБА_6 після досягнення його дитиною віку в один рік залишив сім`ю, виїхавши на постійне місце проживання до с. Яськи Одеської області, і з того часу більше життям своєї дитини не цікавився, участі в її вихованні та утриманні не приймав, дитину не бачив. З вересня 2017 року позивачем встановлено, що мати дітей не займається їх вихованням, зловживає алкогольними напоями, в зв`язку із чим з жовтня 2017 року діти взяті на облік як такі, батьки яких ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Деякий час ОСОБА_4 разом із донькою ОСОБА_2 мешкали у квартирі ОСОБА_5 , періодично повертаючись до квартири бабусі дітей - ОСОБА_7 . Однак, починаючи з середини 2018 року малолітня ОСОБА_2 , а з кінця 2019 року і малолітня ОСОБА_3 постійно мешкають у їх бабусі ОСОБА_7 , перебуваючи на її утриманні та вихованні. На теперішній час мати дітей продовжує злісно ухилятись від виконання своїх батьківських обов`язків, на жодні заходи і попередження з боку органу опіки та піклування щодо необхідності належного ставлення до дітей та їх виховання, розвитку і утримання, а також наслідків нездійснення своїх обов`язків не реагує, на контакт та співпрацю зі спеціалістами управління-служби у справах дітей та фахівцями центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді не йде, зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, веде безвідповідальний спосіб життя, займаючись лише власними потребами та інтересами. ОСОБА_5 також життям своєї дитини не цікавиться, матеріально не забезпечує, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказаний відповідач так само зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. На підстави викладених фактичних обставин позивач просив суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимог підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з викладених у позові підстав.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, відзиви на позов не подали.

Представники третіх осіб в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, вважали за доцільне їх задовольнити.

За таких обставин суд вважає за можливе з урахуванням на положення ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за фактичної явки учасників справи.

Вислухавши представника позивача, представників третіх осіб та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_2 , батьком якої є відповідач ОСОБА_6 , а матір`ю відповідач ОСОБА_4 (в подальшому змінено прізвище на ОСОБА_4), що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження, копією листа Амур-Нижньодніпровського районного у м. Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.14, 26).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , батьком якої у відповідності до ст.126 СК України записано відповідача ОСОБА_9 , а матір`ю є відповідач ОСОБА_4 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження, копією листа Амур-Нижньодніпровського районного у м. Дніпрі ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.21, 23).

20 вересня 2017 року КЗО «Спеціалізована школа №134 гуманістичного навчання та виховання» Дніпровської міської ради звернулась із клопотанням до управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради з приводу учениці 2-Б класу ОСОБА_2 , яка опинилась в складних життєвих обставинах, з метою з`ясування умов її проживання та виховання. (а.с.22)

27 вересня 2017 року співробітниками управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради здійснено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 , за наслідками чого з`ясовано, що за вказаною адресою фактично мешкають ОСОБА_4 , дві доньки останньої - малолітні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також бабуся останніх - ОСОБА_7 . Квартира потребує генерального прибирання, зі слів бабусі, яка єдина перебувала у квартирі в момент візиту, йде підготовка до ремонту, старша дитина має окрему кімнату, спить на розкладушці, молодша - разом з бабусею на дивані в іншій кімнаті. Дані обставини підтверджуються копією акту обстеження (а.с.9)

12 жовтня 2017 року та 11 квітня 2018 року управлінням-службою у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпро ради відповідача ОСОБА_4 двічі попереджено під розпис про необхідність належного виконання її батьківських обов`язків, а також про можливість притягнення до адміністративної, кримінальної чи цивільно-правової відповідальності у випадку нехтування такими обов`язками. Дані обставини підтверджуються копіями письмових попереджень (а.с.11, 12).

Наказами від 31 жовтня 2017 року №74 та №75 управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поставлено на облік як дітей, батьки яких ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с.15, 24).

29 серпня 2019 року співробітниками управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради повторно здійснено обстеження умов проживання малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за наслідками чого встановлено, що останні мешкають разом із бабусею ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_2 . Умови проживання у квартирі задовільні, бабусею закінчено ремонт квартири, прибрано, кімнати мебльовані, створено необхідні умови для проживання дітей. Зі слів ОСОБА_7 малолітня ОСОБА_3 проживає періодично із нею, а періодично із батьками - відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Викладене підтверджується копією акту обстеження умов проживання (а.с.10).

З наданої КЗО «Спеціалізована школа №134 гуманістичного навчання та виховання» Дніпровської міської ради характеристики судом встановлено, що учениця 4-Б вказаного навчального закладу малолітня ОСОБА_2 характеризується позитивно, однак її батьки не приділяють належної уваги навчанню та вихованню дочки, батьківські збори не відвідують, участі у житті класу не приймають, а вихованням дитини займається її бабуся ОСОБА_7 (а.с.17).

Відповідно до психолого-педагогічних характеристик з КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №21» Дніпровської міської ради малолітня ОСОБА_3 відвідує зазначений заклад з вересня 2018 року, станом на червень 2020 року характеризується позитивно, однак приходить до закладу брудна та неохайна, має неприємний запах. Батьки дитини взагалі не цікавляться її поведінкою та навчанням, не відвідують заклад та батьківські збори, на належному рівні не займаються вихованням на утриманням дочки. Викладене підтверджується копіями зазначених характеристик (а.с.16, 20).

Також судом встановлено, що станом на червень 2020 року лише одна дитина - ОСОБА_2 має укладену декларацію з лікарем загальної практики-сімейним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Дніпровської міської ради, в серпні 2019 року проходила медичний профілактичний огляд. Друга дитина - ОСОБА_3 не має укладеної декларації. Мати дітей уникає спілкування і не виконує рекомендації лікаря. Дані обставини підтверджуються копією листа КНП «ДЦПМСД №11» ДМР від 25 червня 2020 року (а.с.13).

Відповідно до характеристики квартального комітету №25 Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради, наданої станом на 27 липня 2020 року за місцем проживання відповідача ОСОБА_5 - АДРЕСА_3 , останній, зі слів сусідів, має дружину та малолітніх дітей, за дітьми належного догляду не здійснюється, вони неохайні та голодні, за вказаною діти адресою не мешкають. С дружиною відповідач веде аморальний спосіб життя - зловживають спритними напоями, вчиняють сварки та бійки. (а.с.19)

Згідно листа Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 13 липня 2020 року відповідач ОСОБА_4 потрапляла в поле зору правоохоронних органів, а саме 06 липня 2017 року була зареєстрована заява за фактом крадіжки, однак остання до відповідальності не притягалась, матеріали списані. Натомість, відповідач ОСОБА_5 притягався до адміністративної відповідальності за ст.178 ч.ч.1, 2 КУпАП (розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді) у 2016 та 2017 роках та за ст.183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб) у 2016 році. Відповідач ОСОБА_6 також потрапляв у поле зору правоохоронних органів - 21 листопада 2018 року було зареєстровано Єдиному реєстрі досудових розслідувань матеріал за ст.156 ч.1 КК України (розбещення неповнолітніх) в Біляєвському ВП ГУНП в Одеській області, рішення не прийнято. (а.с.18)

Судом також встановлено, що родина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримує в Центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпро ради соціальні послуги як родина, яка опинилась у складних життєвих обставинах. З кінця 2019 року діти фактично мешкають окремо від батьків - у бабусі ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 . Зі слів останньої батьки життям дітей не цікавляться, матеріально їх не утримують, зловживають алкоголем. З відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 співробітниками ЦССДМ Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради неодноразово проводились бесіди щодо запобігання вживання алкоголю та повідомлялось про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, однак станом на кінець травня 2020 року батьки категорично відмовляються від співпраці з фахівцями центру. Дані обставини підтверджуються письмовим зверненням ЦССДМ Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради від 26 травня 2020 року до управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради з приводу вжиття заходів щодо захисту малолітніх дітей (а.с.25).

16 липня 2020 року співробітниками управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради знову здійснено вихід за місцем проживання малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за наслідками чого встановлено, що останні мешкають тільки з бабусею ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні, в квартирі чисто та прибрано, кімнати мебльовані. Враховуючи, що бабуся самостійно займається вихованням онук, нею створені належні умови для повноцінного їх проживання. Зі слів ОСОБА_7 батьки дітей ними не цікавляться, їх утриманням не займаються, діти повністю знаходяться на утриманні ОСОБА_7 (а.с.8)

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 підтвердила заявлені позивачем в обґрунтування позову фактичні обставини спірних правовідносин, які повністю узгоджуються із встановленими судом на підставі письмових доказів. Зокрема свідок пояснила, що батько малолітньої ОСОБА_2 - відповідач ОСОБА_6 дійсно після досягнення дитиною однорічного віку залишив сім`ю, виїхавши на постійне місце проживання до Одеської області. З того ж часу вказаний відповідач своєю дитиною більше не цікавився, участі у її вихованні не приймає, жодної допомоги, зокрема матеріальної, в утриманні своєї дитини не надає, дитину з того часу не бачив. Батько другої дитини ОСОБА_3 - відповідач ОСОБА_5 належної участі у вихованні та утриманні дитини не приймав, а з кінця 2019 року, як і мати обох дітей відповідач ОСОБА_4 , фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків в повному обсязі. Обидва останні відповідачі з кінця 2019 року мешкають окремо від спільної дитини ОСОБА_3 , жодної участі у її житті не приймають, ведуть аморальний спосіб життя, зловживаючи спритним. На теперішній час обидві малолітні дитини мешкають разом зі свідком та окремо від своїх батьків - відповідачів, повністю виховуються та утримуються самотужки свідком.

Обставини спірних правовідносин, встановлені судом під час розгляду справи та якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, підтверджуються також змістом висновку органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра від 29 липня 2020 року, яким визнано за доцільне позбавити відповідачів по справі батьківських прав відносно їх малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.27-31).

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, підписану Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованою постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини).

Так, відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аналогічна за змістом норма міститься в ст.27 Конвенції про права дитини.

Згідно ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст.150 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.141 СК України кожна дитина має право на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

За змістом ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.155 СК України батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Нормою ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, в тому числі, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. З цієї підстави мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За змістом ст.7 СК України, ст.3 Конвенції про прав дитини регулювання сімейних відносин, зокрема судами, має здійснюватися з максимально можливим та першочерговим урахуванням і забезпеченням інтересів дитини.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Так, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо своєї дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, батьки, питання про позбавлення батьківських прав яких вирішується судом із вказаної підстави, мають бути повнолітніми. За змістом, характером та значенням як для батька (матері), так і для дитини правових наслідків позбавлення батьківських прав, передбачених ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав є винятковою мірою. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. При цьому за положенням ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, який підлягає застосуванню лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені в ході розгляду справи факти у контексті позбавлення батьківських прав, необхідно також враховувати, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний наведеному вище правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2020 року по справі №552/2947/19, від 11 вересня 2020 року по справі №357/12295/18, від 11 вересня 2020 року по справі №371/693/18, від 29 квітня 2020 року по справі №522/10703/18, від 13 квітня 2020 року по справі №760/468/18, від 11 березня 2020 року по справі №638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року по справі №461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року по справі №409/1865/17-ц, від 29 січня 2020 року по справі №756/1967/16-ц. Судова практика щодо застосування положень ст.164 СК України є усталеною. Крім того, схожий підхід до вирішення питання про позбавлення батьківських прав роз`яснено в п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц.

Отже, аналізуючи встановлені судом фактичні обставини виховання та утримання малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з урахуванням на наведені вище правові висновки, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи знайшли своє повне підтвердження заявлені позивачем підстави для задоволення позову, а саме ухилення всіх трьох відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків тривалий час. Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 остаточно перестали будь-яким чином виконувати свої батьківські обов`язки вже майже рік, покинувши тим самим спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , а відповідач ОСОБА_4 ще і свою другу малолітню дочку ОСОБА_2 , напризволяще. Такі обставини зумовили фактичне виконання обов`язків замість батьків бабусею малолітніх дітей - ОСОБА_7 самотужки, що, вочевидь, з огляду на вік та матеріальне становище останньої, не є легкою задачею. Відповідач ОСОБА_6 взагалі після досягнення спільною з ОСОБА_4 дитиною - дочкою ОСОБА_2 віку в один рік покинув родину і повністю не виконує свої батьківські обв`язки вже близько десяти років. Таким чином, відповідачі фактично повністю самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків, проявивши надзвичайну байдужість до долі своїх дітей, і таке їх ухилення полягає у невиконанні всього без виключення можливого і передбаченого законом спектру обов`язків батька та матері відносно дитини. Про умисний характер такого ухилення явно свідчить безрезультатність заходів соціального супроводу сім`ї та неодноразових бесід з відповідачами, попереджень їх про можливість притягнення до різних видів юридичної відповідальності за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Більш того, встановлена під час розгляду справи характеристика особистості кожного з відповідачів, їх асоціальний, аморальний спосіб життя та поведінка, потрапляння в поле зору правоохоронних органів з приводу порушення закону, що встановлює як адміністративну, так і кримінальну відповідальність, відсутність бажання та реальних кроків з боку відповідачів з метою виправлення виниклої ситуації з їх сімейним життям дозволяють суду дійти безсумнівного висновку, що подальше збереження правового зв`язку між малолітніми дітьми ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх батьками - відповідачами по справі завдає і завдасть в майбутньому цим дітям неспівмірно більше негативного впливу на їх всебічний розвиток, становлення як повноцінних особистостей та готовність до самостійного життя, ніж припинення такого правового зв`язку внаслідок позбавлення відповідачів батьківських прав.

Відтак, суд, послуговуючись якнайкращими інтересами малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які переважають над інтересами їх батьків - відповідачів, підсумовуючи все вищевикладене, вважає не тільки за можливе, але за необхідне задовольнити позовні вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, керуючись положеннями ст.ст.133, 141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позивач відповідно до ст.3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.ст.4, 6 Закону України «Про судовий збір», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» стягнути з кожного відповідача на користь держави в якості відшкодування судового збору по 840,8 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.7, 19, 141, 150, 155, 157, 164-166, 180 СК України, ст.ст.8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.3, 27 Конвенцією про права дитини, ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 240, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , треті особи: управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної в місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання - АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомий) на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (місце проживання - АДРЕСА_5 , РНОКПП невідомий) на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (місце проживання - АДРЕСА_6 , РНОКПП невідомий) на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 20 листопада 2020 року.

Суддя О.О. Богун

16.11.2020