Справа № 195/1273/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
21.12.2020 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Музичук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел. Томаківка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Дніпровського державного аграрно-економічного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Між ОСОБА_1 і Дніпропетровські державним аграрним університетом (на сьогодні перейменовано в Дніпровський державний аграрно-економічний університет - скорочено ДДАЕУ, далі по тексту - Позивачем), був укладений Договір № МгОАз-26 від 15.07.2013 про підготовку фахівця ОСОБА_1 за спеціальністю 8.03050901 «Облік і аудит».
Наказом № 1814 від 31.07.2013 р. ОСОБА_1 було зараховано студентом 1 курсу ДДАЕУ .
Відповідно до умов Договору № МгОАз-26 від 15.07.2013 р. на університет покладався обов`язок надати освітню послугу на рівні державних стандартів освіти, що і виконувалося повному обсязі.
Натомість відповідач, як Замовник, був зобов`язаний своєчасно, до початку навчального року (семестру), вносити оплату за освітню послугу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч грі 00 коп.) щорічно.
Дана умова договору відповідачем не виконувалась, оскільки за період проходження його навчання, було нараховано суму до сплати за навчання у розмірі - 5000, 00 грн. (п`ять
тисяч грн. 00 коп.), а сплачено лише 2500,00 (дві тисячі п`ятсот грн. 00 коп.).
Наказом № 1932 від 29.08.2014 р. відповідача відраховано з числа студентів за невиконання вимог навчального плану та умов договору .
Тому, станом на 29.08.2014 р. заборгованість по оплаті за навчання (на день відрахування ОСОБА_1 склала - 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот грн. 00 коп.).
Після укладення Договору № МгОАз-26 від 15.07.2013 Дніпропетровський державний аграрний університет спочатку реорганізовано в Дніпропетровський державний аграрно-економічний університет, а потім, відповідно до Наказу МОН України № 740 від 24.05.2017 року перейменовано на Дніпровський державний аграрно-економічний університет у зв`язку з чим внесені зміни до Статуту та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому наполягає на позовних вимогах та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження , суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
15.07.2013 між ОСОБА_1 , який є відповідачем у справі, і Дніпропетровські державним аграрним університетом (перейменовано в Дніпровський державний аграрно-економічний університет - скорочено ДДАЕУ (позивач у справі)) був укладений Договір № МгОАз-26 про підготовку фахівця ОСОБА_1 за спеціальністю 8.03050901 «Облік і аудит» (а.с.9).
Наказом № 1814 від 31.07.2013 р. ОСОБА_1 було зараховано студентом 1 курсу ДДАЕУ (а.с.10).
Відповідно до умов доданої копії Договору № МгОАз-26 від 15.07.2013 р. на університет покладався обов`язок надати освітню послугу на рівні державних стандартів освіти.
Натомість відповідач, як Замовник, відповідно до п.3.1., п.5.1. даного Договору був зобов`язаний своєчасно, до початку навчального року (семестру), вносити оплату за освітню послугу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч грі 00 коп.) щорічно.
З матеріалів справи вбачається, що дана умова договору відповідачем не виконувалась, оскільки за період проходження його навчання, було нараховано суму до сплати за навчання у розмірі - 5000, 00 грн. (п`ять
тисяч грн. 00 коп.), а сплачено лише 2500,00 (дві тисячі п`ятсот грн. 00 коп.).
Наказом № 1932 від 29.08.2014 р. відповідача відраховано з числа студентів за невиконання вимог навчального плану та умов договору (а.с.11) .
Тому, станом на 29.08.2014, заборгованість по оплаті за навчання (на день відрахування ОСОБА_1 склала - 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот грн. 00 коп.).
Не оплачуючи у встановлений строк вартість наданих послуг, відповідач порушує п.3.1 п.5.1-5.3., Договору № МгОАз-26 від 15.07.2013 і права та законні інтереси Дніпровського державного аграрно-економічного університету.
Відповідачу було надіслано Претензію № 46-11-14 від 05.02.2019 р. (а.с.12), але відповіді на неї ДДАЕУ не отримав.
Згідно зі ст. 903 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, в строки, та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
За умовами п. 5.1 Договору вартість освітньої послуги становить 5000,00 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.) щорічно.
За розрахунками бухгалтерії ДДАЕУ на даний момент за відповідачем обліковується заборгованість за надану послугу, визначена на час відрахування з університету у сумі 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот грн. 00 коп.) .
Відповідно до п. 6.2. Договору боржнику належить сплатити пеню, розмір якої не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.
Сума пені за час прострочення оплати за навчання з 01.03.2014 р. по 31.07.2020 р. складає 5249,09 грн.
Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.
Сума 3% річних за час прострочення з 01.03.2014 р. по 31.07.2020 р. становить - 481,53 грн.
Сума інфляційних втрат за час прострочення з 01.03.2014 р. по червень 2020 р. становить 2657,50 грн.
З матеріалів справи вбачається, що після укладення Договору № МгОАз-26 від 15.07.2013 Дніпропетровський державний аграрний університет спочатку реорганізовано в Дніпропетровський державний аграрно-економічний університет, а потім, відповідно до Наказу МОН України № 740 від 24.05.2017 року перейменовано на Дніпровський державний аграрно-економічний університет у зв`язку з чим внесені зміни до Статуту та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
ДДАЕУ (Позивач), на підтвердження свого правонаступництва за всіма правами та зобов`язаннями Дніпропетровського державного аграрного університету, від імені якого укладений Договір № МгОАз-26 від 15.07.2013 р. про підготовку фахівця ОСОБА_1 та виданий Наказ № 1814 від 31.07.2013 про зарахування на навчання ОСОБА_1 , що є доказами у справі надає відповідні документи.
В новій редакції Статуту міститься посилання на послідовне правонаступництво і те, що незважаючи на перейменування університет не змінював свій ідентифікаційний код юридичної особи 00493675. Тобто, Дніпровський державний аграрно-економічний університет є правонаступником Дніпропетровського державного аграрного університету.
Вказані обставини підтверджено доданими до матеріалів справи копіями наступних документів: свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Дніпропетровського державного аграрного університету від 15.01.2002 р.; розпорядження КМ України «Деякі питання утворення Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету» від 26.06.2013 № 485-р.; Наказу МОН України №1139 від 09.08.2013 «Про заходи, пов`язані з утворенням Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету»; витягу Статуту ДДАЕУ 2014 р.; Наказу МОН України «Про затвердження статуту Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету» від 21.01.2014 № 52; Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 05.02.2014; Наказу МОН України №740 від 24.05.2017 «Про перейменування Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету та його структурних підрозділів»; витягу Статуту ДДАЕУ 2018 р.; Наказу МОН України № 68 від 29.01.2018 «Про затвердження Статуту Дніпровського державного аграрно-економічного університету»; Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадський формувань від 02.02.2018; Наказу МОН України «Про виконання обов`язків ректора» № 203-к від 15.07.2020 р. (а.с.14-24).
Проте, станом на дату розгляду даної цивільної справи докази виконання відповідачем вимоги позивача відсутні.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Приписами ч. 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання, відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» боржнику належить сплатити пеню, розмір якої не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до взятих на себе відповідачем зобов`язань за договором № МгОАз-26 від 15.07.2013, суд дійшов висновку про порушення останнім умов договору, у зв`язку з чим, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості, відтак позов є таким, що підлягає задоволенню повністю.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ Про судовий збір з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2102,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4,9, 76-80, 83, 141, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265, 268, 274-275, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 629, 903 ЦК України, суд
Позов Дніпровського державного аграрно-економічного університету (м.Дніпро, вул. С. Єфремова, 25) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається у відповідності з п. 15.5 Розділ у XIII Перехідні положення ЦПК України до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
Згідно ч 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення - 24.12.2020 року.
Суддя: Л. А. Кондус