УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/17513/20

Провадження № 2-з/638/469/20

29.12.2020 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого Подус Г.С.,

секретаря Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус ХМНО Хоменко А.В. про встановлення факту проживання однією сімєю, якасування свідоцтва про право власності на спадщину,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони відчуження кв. АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,25 Га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіля марки Mazda CX-9, 2008 року випуску.

Заява обґрунтована тим, що у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус ХМНО Хоменко А.В. про встановлення факту проживання однією сім`єю, яка скасування свідоцтва про право власності на спадщину. Представник зазначає, що наразі відповідачами вже були вжиті заходи щодо відчуження спірного майна, оскільки вони є його власниками.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.3 ст. 150 КПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, враховує необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Представник позивача вказує, що відповідачами вже вжито заходи щодо відчуження, однак не вказано, які саме засоби, окрім того не надано жодного належного доказу.

Єдиною обставиною, що може призвести до утруднення виконання або невиконання рішення суду є відчуження майна, однак позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував, що відповідачі мають на меті реалізувати спірне майно, відсутні відомості здійснення відповідачами дій пов`язаних з реалізацією майна.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус ХМНО Хоменко А.В. про встановлення факту проживання однією сімєю, якасування свідоцтва про право власності на спадщину відмовити.

Апеляційна скарга на увалу суду першої інстанції подається до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий