Справа № 206/6450/19
Провадження № 2/206/210/20
15 квітня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська
головуючий суддя Маштак К.С.
секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом Дніпровського державного аграрно-економічного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
І. Стислий виклад позиції позивача.
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
22.11.2019 представником позивача подано дану позовну заяву.
16.12.2019 у даній справі відкрито провадження та призначено розгляд справи по суті на 16.01.2020.
21.02.2020 та 13.04.2020 до канцелярії суду надійшли заяви представника позивача щодо розгляду справи без його участі та ухвалення заочного рішення.
У судові засідання призначені 16.01.2020, 24.02.2020, 16.03.2020 та 15.04.2020 відповідач, повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, не з`явився, в зв`язку із чим, за наявності підстав, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК Країни, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
15.04.2020 складено вступну та резолютивну частини рішення суду.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 20.08.2013 між Дніпропетровським державним аграрним університетом в особі ректора ОСОБА_2. як виконавцем, ОСОБА_1 як замовником та студентом було укладено договір на підготовку фахівця № ОАз-55, відповідно до умов якого виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити підготовку фахівця з відривом від виробництва - освітню послугу за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр спеціальності 6.030509 «Облік і аудит» (а.с. 9).
Згідно п. 2.1 вищевказаного договору Дніпропетровський державний аграрний університет як виконавець зобов`язався надати замовнику освітню послугу на рівні державних стандартів освіти.
Відповідач ОСОБА_1 як замовник в свою чергу зобов`язався своєчасно вносити оплату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором, про що зазначено у п. 3.1 Договору на підготовку фахівця № ОАз-55 від 20.08.2013.
У пункті 5.2 даного договору сторони обумовили, що вартість освітньої послуги становить 4500,00 грн. щорічно з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік. Відповідно до п. 5.3 даного договору, замовник вносить плату (готівкою, безготівково) за перший рік навчання не пізніше 1-го місяця після рекомендації до зарахування. Подальшу оплату проводить до 1-го вересня щорічно або семестрово на умовах, визначених п. 5.2 цього договору.
Наказом № 1897 по Дніпропетровському державному аграрному університету від 23.08.2013 року ОСОБА_1 було зараховано з 01 вересня 2013 року студентом першого курсу факультету обліку і фінансів за спеціальністю «Облік і аудит», що підтверджується витягом з вказаного наказу (а.с. 10).
Дніпропетровський державний аграрний університет було реорганізовано та шляхом реорганізації Дніпропетровського державного аграрного університету, Дніпропетровської державної фінансової академії і Академії митної служби України утворено Дніпровський державний аграрно-економічний університет (а.с. 14-33).
Так, судом встановлено, що позивач Дніпровський державний аграрно-економічний університет є правонаступником усіх прав і обов`язків Дніпропетровського державного аграрного університету.
Наказом ректора Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету № 1987 від 28.08.2015 ОСОБА_1 було відраховано зі складу студентів за невиконання вимог навчального плану та умов договору, що підтверджується копією витягу з наказу № 1987 від 28.08.2015 (а.с. 11).
Проте, станом на дату розгляду даної цивільної справи докази виконання відповідачем вимоги позивача відсутні.
ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Приписами ч. 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання, відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до взятих на себе відповідачем зобов`язань за договором № ОАз-55 від 20.08.2013 на підготовку фахівця ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про порушення останнім умов договору, у зв`язку з чим, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості, відтак позов є таким, що підлягає задоволенню повністю.
Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати, понесені ним, щодо сплати судового збору.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 525, 526, 610, 611, 625, 903 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 264-265, 280-284 ЦПК України,
Позов Дніпровського державного аграрно-економічного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпровського державного аграрно-економічного університету понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 16.04.2020.
Головуючий суддя: К.С. Маштак