Номер провадження 2/754/5317/20 Справа №754/7035/20
26 листопада 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді: Сенюти В.О.
при секретарі: Каліта І.С.
позивача: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Строй - 3» Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Клінт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Грасса Груп» про визнання майнового (речового) права, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів ТОВ «Глобал Строй - 3», ТОВ «Євро - Клінт», ТОВ «Грасса Груп», про визнання майнового (речового) права.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті.
В судовому засіданні позивач подану позовну заяву підтримала, просила її задовольнити з викладених підстав.
Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про розгляд справи повідомлялися належним чином та шляхом розміщення виклику на офіційному веб-сайті Судової влади України, відзив на позовну заяву не подавали.
Оскільки відповідачі про розгляд справи повідомлялися належним чином, відзив на позовну заяву не подали та не повідомили причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно положення ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Судом встановлено, що 27.05.2015 року між ТОВ «Глобал Строй-3» Замовник і Землекористувач земельної ділянки та ТОВ «Київмонтажбуд» продавець та ОСОБА_1 укладено Договір №КМБ/03/078 купівлі продажу майнових прав.
Відповідно до умов п. 2.1 договору продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж.
Згідно п. 2.2. договору купівлі продажу майнових прав сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на які передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 37,18 кв.м., на 6 поверсі.
Відповідно до п. 3.1. договору майнові права на об`єкт нерухомості за цим договором закріплюються за покупцем у момент видачі довідки про здійснення 100 % оплати майнових прав.
Згідно п. 3.2. договору після отримання продавцем на об`єкт капітального будівництва сертифікату , що засвідчує відповідність закінченого будівництвом обкута проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації, продавець надсилає покупцю повідомлення із зазначенням дати (протягом 30 календарних днів з дня відправлення відповідного повідомлення), коли покупець повинен з`явитися та фізично прийняти закінчений будівництвом об`єкт нерухомості , підписавши акт прийому - передачі об`єкта нерухомості та договір на утримання та обслуговування об`єкта нерухомості.
Відповідно до п. 2.4. договору заплановий термін закінчення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 3 квартал 2016 року.
З письмових матеріалів справи вбачається, що 25.07.2017 року між ТОВ «Глобал Строй-3», ТОВ «Київмонтажбуд», ТОВ «Грасса Груп» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду про заміну сторони у зобов`язанні до Договору № КМБ/03/078 купівлі продажу майнових прав від 27.05.2015 року.
Відповідно до умов вказаного договору, сторони домовилися про заміну ТОВ «Київмонтажбуд» на ТОВ «Грасса Груп» у договорі № КМБ/03/078 купівлі продажу майнових прав від 27.05.2015 року.
Кім того п. 8 додаткової угоди сторони домовились, викласти п. 2.4 Договору в наступній редакції «Запланований термін закінчення будівництва та введення в експлуатацію Об`єкта капітального будівництва 4 квартал 2018 року».
Із пояснень та заяви позивача, яка направлена на адресу ТОВ «Грасса Груп» вбачається, що позивач ОСОБА_1 вчасно не отримала те, на що розраховувала укладаючи Договори. Запланований термін будівництва та введення в експлуатацію Об`єкта капітального будівництва -4 квартал 2018р., тобто з затримкою майже на декілька років.
Будь-яких конкретних правових доказів, які свідчили про належне та своєчасне виконання Відповідачами своїх вищевказаних договірних зобов`язань та які повністю або частково спростовували позовні вимоги, відповідачі суду не надали і судом таких доказів не здобуто.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно із ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
Згідно ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.
Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (частина друга стаття 3 Закону).
Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.
Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Виходячи з приписів статті 190 ЦК України, ч.2 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та умов укладених між сторонами договорів, суд визнає позивачку такою, що набула майнових прав на квартиру, оскільки вона в повному обсязі виконала умови договору в будівництві.
Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Положенням ч. 2 ст. 11 ЦК України, встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. ст. 202, 204 ЦК України, правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
З урахуванням того, що згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість, спрямована на виникнення, зміну та припинення прав та обов`язків, укладення з позивачкою Попереднього договору та Договору про забезпечення виконання зобов`язань є дією, спрямованою на набуття цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», визначено, що майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги.
Оскільки квартира є оплаченою позивачем об`єктом, який після завершення будівництва стає окремим майном, то до завершення будівництва об`єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації - позивачу належить не право власності на квартиру, а майнове право на неї.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі по 4382,19 грн. з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 280 ЦПК України, Конституцією України, ст. 11, 12, 16, 177, 178, 190, 328, 525, 526, 876 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Строй - 3» Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Клінт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Грасса Груп» про визнання майнового (речового) права - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 майнові права на об`єкт нерухомості, розташований в Об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 37.18 кв.м.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Клінт» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 4382,19 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Строй -3» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 4382,19 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грасса Груп» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4382,19 грн.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Строй-3», , м. Київ, вул.. Теодора Драйзера, буд. 40.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро- Клінт», , м. Харків, проспект Московський , будинок 142;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Грасса Груп», , м. Київ, просп. С.Бандери, 28А.

Суддя: В.О.Сенюта