Справа № 740/3624/20
Провадження № 2/740/1211/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н. М.,

учасники справи:

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

встановив:

26 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь як на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн щомісячно на період навчання, починаючи з дня подання позову до суду, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що шлюб між батьками позивачки розірвано рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 квітня 2018 року. Після розірвання шлюбу батьки проживають окремо. Позивачка разом зі своєю матір`ю проживає у м. Ірпені Київської області на орендованій квартирі та знаходиться на повному її утриманні.

Позивачка навчається в двох навчальних закладах одночасно, в університеті та коледжі, а саме Львівському національному університеті ім. Франка та Ірпінському державному коледжі економіки та права. За навчання позивачка несе певні витрати, що підтверджується договором про надання освітніх послуг і копіями чеків про оплату навчання.

У зв`язку з продовженням навчання позивачка потребує матеріальної допомоги, якої її мати не в змозі надати самостійно, оскільки на цей час не працює, отримує соціальну допомогу як безробітна. Матеріального забезпечення не вистачає позивачці на її утримання і навчання у двох навчальних закладах.

Відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання позивачки, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою, працює приватним підприємцем, займаючись вантажоперевезенням та вирощуванням сільськогосподарських культур, отримуючи достатній стабільний заробіток. Стан здоров`я відповідача задовільний, житлом і матеріально він забезпечений, іншим особам аліментів не виплачує, інших утриманців не має.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб з липня 2020 року становить 2197,00 грн, тому, на думку позивачки, розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на її користь, повинен становити 3000,00 грн щомісячно на період навчання, починаючи з дня подання позову до суду, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначено на 09-00 год. 23 вересня 2020 року.

23 вересня 2020 року судове засідання у справі відкладено на 09-00 год. 19 жовтня 2020 року.

У судове засідання позивачка не з`явилася. Представник позивачки - адвокат Дорошенко Г. М. надіслав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника на підставі наявних у справі доказів. Позов підтримав, просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 19 жовтня 2020 року, відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та недоведеність позовних вимог.

У судовому засіданні відповідач пояснив, що проживає разом зі своїми батьками, які є особами похилого віку. Зокрема, його батькові 84 роки, він потребує сторонньої допомоги і догляду, які йому надає відповідач. Крім цього, заперечив, що він є приватним підприємцем, зазначив, що ніде не працює, оскільки змушений доглядати за своїми батьками, займається домашнім господарством, а єдиним його доходом є пенсія батьків, і саме з цих грошових коштів він міг би надавати грошову допомогу на навчання позивачці, але в меншому розмірі - максимум 1500,00 грн, не більше. При цьому зауважив, що позивачка до нього за допомогою не зверталася, а якби звернулася раніше, то він би надав таку допомогу, допомагати буде. Таким чином, визнав позов частково.

Перевіривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожного окремо та в сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положеннями ст. 12 ЦПК України ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1 - 3 ст. 13 ЦПК України).

За приписами ст. 76 ЦПК України д оказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У силу вимог ст. 77 ЦПК України н алежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Питання достатності доказів урегульоване ст. 80 ЦПК України, згідно з якою д остатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено у ч. 1 ст. 81 ЦПК України, к ожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 5 - 7 ст. 81 ЦПК України).

Разом з цим відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України о бставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом установлено, що відповідач у справі - ОСОБА_1 є батьком позивачки ОСОБА_2 , її мати - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 09 серпня 2002 року серії НОМЕР_1 (а. с. 8) та визнається учасниками справи.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 квітня 2018 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 23 лютого 2002 року Березанською сільською радою Чернігівської області за актовим записом № 01 (а. с. 9).

Згідно з довідкою від 07 серпня 2020 року № 20/238, виданою деканом економічного факультету Львівського національного університету ім. Франка, ОСОБА_2 є студенткою ІІ курсу заочної форми навчання; навчання на умовах повної компенсації затрат; закінчує навчання 30 червня 2023 року (а. с. 11).

Відповідно до п. 4.2 договору про надання освітніх послуг від 02 серпня 2019 року № 2873-19, укладеного між Львівським національним університетом ім. Франка в особі ректора Мельника В. П. та ОСОБА_2 , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання за умовами цього договору становить 47 676,00 грн. Строк навчання - 3 роки і 10 місяців (п. 1.2 цього договору).

Згідно з квитанціями, які знаходяться на а. с. 13 - 15, за навчання ОСОБА_2 в університеті сплачено: 15 серпня 2019 року - 5959,50 грн; 17 січня 2020 року - 5959,50 грн; 19 серпня 2020 року - 6 204,00 грн. Платник у зазначених квитанціях - ОСОБА_3 , тобто мати позивачки.

ОСОБА_3 перебуває на обліку як безробітна в Ірпінському міському центрі зайнятості з 16 квітня 2020 року, що вбачається з довідки цього центру зайнятості від 19 серпня 2020 року № 212/06-25 (а. с. 16).

Разом з цим згідно з довідкою Ірпінського державного коледжу економіки і права від 05 серпня 2020 року № 2389 (а. с. 12) ОСОБА_2 навчається на IV курсі денного відділення коледжу за спеціальністю «Право»; дата вступу - 01 вересня 2017 року, дата закінчення - 30 червня 2021 року.

Відповідно до наданих відповідачем до відзиву на позов матеріалів, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області, і йому призначено з 13 лютого 2018 року державну соціальну допомогу по догляду за ОСОБА_4 , 1937 року народження, що підтверджується відповідною довідкою від 22 вересня 2020 року № 04-14/637.

Згідно з довідкою від 22 вересня 2020 року № 04-14/638, виданою начальником Управління соціального захисту населення Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в цьому управлінні, отримує компенсаційну виплату працездатній особі, що не працює, і здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи або особою похилого віку, що досягла 80-річного віку; за період з березня по серпень 2020 року отримано всього - 205,44 грн (близько 34,00 грн щомісячно).

Разом з цим ОСОБА_1 на обліку в Ніжинській міськрайонній філії Чернігівського обласного центру зайнятості не перебував, що вбачається з довідки цієї філії від 22 вересня 2020 року № 521.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, встановлено главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України), зокрема ст. 199 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частина 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно (п. 17).

У ч. 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд установив, що позивачка продовжує навчання у вищому навчальному закладі - університеті на заочній формі навчання, навчання в якому - на платній основі. Також позивачка навчається в коледжі на денній формі навчання, а тому не має змоги повноцінно працевлаштуватися, таким чином, вона потребує матеріальної допомоги.

Відповідач - батько позивачки є працездатною особою, однак не працює, доглядає свого батька ОСОБА_4 , 1937 року народження, у зв`язку з чим перебуває на відповідному державному обліку й отримує державну соціальну допомогу, яка, за його твердженням, разом з пенсією батьків є єдиним його доходом. Доказів на спростування цих тверджень матеріали справи не містять.

При цьому суд враховує, що загальна вартість навчання за весь строк (3 роки і 10 місяців) - 47 676,00 грн.

При визначенні розміру аліментів на навчання позивачки суд також враховує можливість відповідача як працездатної особи надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки під час навчання та часткове визнання ним позову, а також те, що позивачка є повнолітньою, проживає зі своєю працездатною матір`ю.

Враховуючи принципи розумності і справедливості, завдання та основні засади цивільного судочинства, регламентовані ст. 2 ЦПК України, з урахуванням обставин справи, а саме часткового визнання позову відповідачем та його можливість сплачувати аліменти на навчання повнолітньої дочки у розмірі 1 500,00 грн, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в зазначеному розмірі.

На переконання суду, позивачка не обґрунтувала визначеного в позовній заяві розміру аліментів у сумі 3000,00 грн, тобто чому саме таку грошову суму просить стягувати щомісячно з відповідача та як ця сума узгоджується з вартістю навчання в університеті, обумовленою договором про надання освітніх послуг. Зі змісту позовної заяви не вбачається з яких міркувань виходила позивачка при визначенні саме такого розміру аліментів. Більше того, у справі відсутні докази на підтвердження спроможності відповідача сплатити визначені позивачкою аліменти у розмірі 3000,00 грн.

При цьому суд враховує, що у справі відсутні жодні належні докази на підтвердження тієї обставини, що відповідач є приватним підприємцем, і від цієї діяльності отримує достатній стабільний дохід, про що зазначає у позовній заяві позивачка, враховуючи, що ця обставина заперечувалася відповідачем.

З огляду на все вищевикладене, суд вважає, що достатнім і справедливим є розмір аліментів на навчання позивачки у сумі 1 500,00 грн, який визнається відповідачем та він в змозі сплатити.

При цьому суд вважає, що аліменти можуть бути стягнуті в твердій грошовій сумі, що фактично не заперечувалося учасниками справи. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд при вирішенні справи враховує правові висновки Верховного Суду в подібних правовідносинах, викладені, зокрема, у постановах від 29 березня 2018 року у справі № 642/36/16-ц (провадження № 61-6238св18), 16 травня 2018 року у справі № 554/4533/17 (провадження № 61-11842св18), 20 червня 2018 року у справі № 701/1299/16-ц (провадження № 61-32586св18), 16 серпня 2018 року у справі №727/7850/17 (провадження № 61-5370св18), 23 січня 2019 року у справі № 346/103/17 (провадження № 61-20178св18), 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц (провадження № 61-18843св18).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 58 рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) Європейський суд з прав людини зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 29 рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain)).

У порядку розподілу судових витрат між сторонами у справі за ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позовної заяви до суду, адже позивачка звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; НОМЕР_3 ) аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у розмірі 1 500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень у твердій грошовій сумі щомісячно на весь період її навчання, починаючи з 26 серпня 2020 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене і підписане 22 жовтня 2020 року.

Суддя І. М. Шевченко