У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у відкритті провадженні по справі

24.12.2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І. вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної митної служби України в особі Закарпатської митниці, Державної казначейської служби України про визнання дій органу державної влади неправомірними та стягнення шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Державної митної служби України в особі Закарпатської митниці, Державної казначейської служби України про визнання дій органу державної влади неправомірними та стягнення шкоди.

Вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї письмові докази, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 ставить наступні вимоги:

-визнати дії посадових осіб Закарпатської митниці ДФС по митному огляду, митному контролю та митному оформленні автомобіля BMW Х6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , циліндрична ємність 2993 см 3, номерний знак/реєстраційний номер ММ -25-ХВТ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2011 неправомірними,

-стягнути на користь ОСОБА_1 з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку шкоду в сумі 541 000 грн. вартість автомобіля BMW Х6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , циліндрична ємність 2993 см 3, номерний знак/реєстраційний номер ММ -25-ХВТ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 238 200 грн. митних зборів, сплачених за розмитнення даного транспортного засобу.

Пунктом ч.ч. 1, 2 ст. 17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дії чи бездіяльності; юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних осіб чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1 слугували неправомірні на його думку дії посадових осіб Закарпатської митниці ДФС від час митного огляду, митного контролю та митного оформлення автомобіля BMW Х6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , циліндрична ємність 2993 см 3, номерний знак/реєстраційний номер ММ -25-ХВТ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2011. Відтак, позивач вважає, що з вини посадових осіб митного органу, які на його переконання халатно віднеслись до виконання передбачених законом процедур при митному огляді та митному оформленні транспортного засобу, що перешкодило йому в здійсненні державної реєстрації вказаного транспортного засобу та призвело безпідставної сплати митих зборів.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною - утверджувати та забезпечувати її права.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вимога ефективності судового захисту перегукується з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява N 40450/04, п. 64, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння шкоди.

Узагальнюючи вищевикладене суддя приходить до переконання, що вимоги про стягнення шкоди звернені до суб`єкта владник повноважень і безпосередньо пов`язані із захистом прав позивача у сфері публічно-правових відносин, а тому мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, враховуючи суб`єктний склад учасників справи, характер правовідносин, що склались між ними, приходжу до висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та має бути вирішений адміністративним судом.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної митної служби України в особі Закарпатської митниці, Державної казначейської служби України про визнання дій органу державної влади неправомірними та стягнення шкоди.

Роз`яснити позивачу право на звернення до Закарпатського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.І. Бедьо