Справа № 766/876/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретаря Капітонова А.Ф.,

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування квартирою. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивачу належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 , у якій окрім нього зареєстровані відповідачі, які не проживають у даній квартирі. Реєстрація відповідачів призводить до надмірного нарахування комунальних послуг та порушує право позивача на вільне користування та розпоряджання своєю власністю.

Ухвалою від 01.04.2020 року про справі відкрито провадження та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: не заперечував проти визнання його таким, що втратив право користування належною позивачу квартирою. Окрім того, зазначив, що його син ОСОБА_3 не зареєстрований та не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має інше місце проживання.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши сторони по справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 26.03.1997 року та рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.12.2006 року ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 .

З акту від 19.01.2020 року вбачається, що відповідачі за адресою: АДРЕСА_2 не проживають з липня 2017 року.

Згідно з нормою ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За приписами ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмежень.

Таким чином, реєстрація відповідача ОСОБА_2 в квартирі, що знаходиться у власності позивача, обмежує його право власності, отже позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Вимога щодо визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягає, оскільки вказана особа не зареєстрована за зазначеною адресою, що підтверджується відповідями Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб ХМР № 16-21/141 від 24.01.2020 року та Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС від 22.02.2020 року.

Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач є власником майна, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд,

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню 420,40 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6-13, 81, 141, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в сумі 420,40 грн.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції до Херсонського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Ю.М.Єпішин