РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року

м. Рівне

Справа № 563/1417/19

Провадження № 22-ц/4815/1221/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання Тхоревський С. О.

учасники справи:

позивач Корецька міська рада Рівненської області,

відповідач Державний реєстратор Комунального підприємства «Центр реєстрації прав»

Корецької районної ради Здрок (Семенюк) Ірина Олександрівна,

відповідач ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 08 вересня 2020 року у складі судді Загородько Н. А., ухвалене в м. Корець Рівненської області об 11 годині 27 хвилин, повний текст рішення виготовлено 11 вересня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Корецька міська рада звернулася до суду з позовом до Державного реєстратора КП «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Здрок (Семенюк) Ірини Олександрівни, ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 25.03.2003 року між Корецькою міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки розміром 0,013 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 для обслуговування торгового кіоску, договір зареєстрований в Книзі записів Державної реєстрації договорів оренди землі 25.03.2003 року, актовий запис № 20 на підставі рішення Виконачого комітету Корецької міської ради № 227 від 31.10.2002 року. 25.03.2019 року строк дії договору оренди земельної ділянки для обслуговування торгового кіоску закінчився. В липні 2019 року на адресу Корецької міської ради надійшла позовна заява ОСОБА_1 до міської ради, голови Корецької міської ради Дмитрук Л.М., про визнання незаконними дій голови Корецької міської ради, визнання незаконним та скасування рішення Корецької міської ради, визнання договору оренди земельної ділянки укладеним на новий строк, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди. З долучених до позовної зави документів, зокрема, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №71912961 від 01.11.2016 року, Корецькій міській раді стало відомо, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано торгівельний кіоск, загальною площею 20,1 кв.м., власником якого є ОСОБА_1 .. Кіоск внесено до Реєстру як об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 230 та внесено запис про право власності №17198531 від 26.10.2016 року державним реєстратором КП «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Семенюк І.О., в результаті чого було порушено права територіальної громади міста Корець в особі Корецької міської ради як власника земельної ділянки на якій розміщено кіоск. Оскільки власником зазначеної земельної ділянки є територіальна громада м.Корець, то безпідставна реєстрація права власності за ОСОБА_1 на майно на зазначеній земельній ділянці порушує права власника щодо володіння, користування та розпорядження ділянкою.

Враховуючи, що дозвіл на будівництво об`єкту нерухомого майна міською радою не видавався, а земельна ділянка надавалася в оренду для обслуговування торгового кіоску, а не будівництва, Корецька міська рада вважає незаконним внесення відомостей про тимчасову споруду, а саме торгівельний кіоск, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно як об`єкта нерухомості. З наведених підстав просила скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Семенюк І.О., індексний номер 32145348 від 01.11.2016 та припинити зареєстроване на підставі цього рішення право власності №17198531 на торгівельний кіоск (власник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), дата державної реєстрації: 26.10.2016, а також закрити розділ Державного реєстру прав на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 230 на торгівельний кіоск, площею 20,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 08 вересня 2020 року вказаний позов задоволено. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області ОСОБА_2 , індексний номер 32145348 від 01.11.2016 та припинено зареєстроване на підставі цього рішення право власності №17198531 на торгівельний кіоск (власник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) дата державної реєстрації: 26.10.2016, а також закрито розділ Державного реєстру прав на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 230 на торгівельний кіоск, площею 20,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам, та обґрунтоване тими обставинами справи, які підтверджують, що жодних дозволів або рішень на будівництво будь-якого об`єкту нерухомості ОСОБА_1 не надавалося, а лише на встановлення (а не будівництво) кіоску та його реконструкцію, згідно копії рішення виконкому Корецької міської ради № 307 від 25.10.1999 р.., з огляду на що відповідач самочинно, без дозвільних документів, без згоди орендодавця земельної ділянки, здійснив реконструкцію торгівельного кіоску із тимчасової споруди у нерухоме майно шляхом побудови фундаменту. Таким чином, відповідач, порушуючи діюче законодавство, переобладнав приміщення із тимчасової споруди у нерухоме майно, і саме це зазначав як підставу для реєстрації за ним права власності. Судом взято до уваги, що такі дії відповідача порушують встановлений порядок регулювання містобудівної діяльності, а відтак державний реєстратор неправомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права власності, у зв`язку з чим відповідне його рішення підлягає скасуванню.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неправильної оцінки фактичних обставин та їх недостатнього дослідження, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що торговому кіоску, який він придбав у квітні 1998 року, після проведеної реконструкції рішенням Корецької міської ради № 251 від 23.06.2001 року було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 , при чому, ця адреса була надана торговому кіоску, який вже на той час був реконструйований та прийнятий в експлуатацію. Додає, що після цього був укладений договір оренди між ним та Корецькою міською радою, тобто на дату укладення договору оренди земельної ділянки будівля була реконструйована на підставі усіх необхідних дозволів. Покликається на ряд судових рішень, якими підтверджено законність встановлення торгових кіосків на цій земельній ділянці, та у зв`язку з цим - на положення ч. 4 ст. 83 ЦПК України щодо звільнення від доказування в цій частині. Зауважує, що оскільки саме позивач чинив йому перешкоди в можливості користуватися своєю земельною ділянкою та майном, яке на ній знаходиться, він зміг зареєструвати своє право власності на нерухоме майно лише після набрання законної сили рішенням суду про визначення договору оренди продовженим (укладеним). Вказує на порушення місцевим судом процесуальних норм, які виявилися в наступному: суд не встановив, що спір підсудний адміністративному суду, а не суду загальної юрисдикції; суд не встановив, що даних спірних вимог застосовується спеціальний строк позовної давності і неправомірно відхилив заяву про її застосування; суд порушив принцип змагальності, оскільки не провів жодного засідання, в якому б відповідач зміг висловити свою позицію в цьому спорі; суд не встановив належного відповідача у справі. Покликаючись на неповне з`ясування фактичних обставин справи, що унеможливило постановлення законного рішення, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві Корецька міська рада Рівненської області вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у комунальній власності міста.

25 березня 2003 року між Корецькою міською радою та ОСОБА_1 укладено та зареєстровано договір оренди земельної ділянки за вказаною адресою, площею 0,013 га.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 договору, земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання для обслуговування торгового кіоску на термін 4 роки, починаючи з дати реєстрації. По закінченню терміну договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення.

25 січня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до Корецької міської ради Рівненської області з листом, в якому просив продовжити термін дії вказаного договору оренди землі, а 05 лютого 2007 року повторно звернувся із заявою про переукладення договору оренди на зазначену земельну ділянку на термін 10 років.

09 лютого 2007 року Корецькою міською радою на ім`я ОСОБА_1 була надана відповідь про відмову в продовженні договору у разі ненадання до 12 лютого 2007 року технічної документації, плану або схеми зазначеної ділянки.

Рішенням Корецької міської ради від 22 лютого 2007 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про переукладення договору оренди землі від 25 березня 2003 року на земельну ділянку, розміром 0,013 га за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування торгового кіоску, в зв`язку з тим, що на орендованій земельній ділянці відбулось встановлення малої архітектурної форми-кіоску без дозволу міської ради.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 23 листопада 2010 року вказане рішення Корецької міської ради визнано нечинним та скасовано.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 було встановлено кіоск на підставі рішення виконкому Корецької міської ради Рівненської області від 27 лютого 2004 року, яким було надано дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації під встановлення торгового кіоску на орендованій земельній ділянці.

Рішеннями виконавчого комітету Корецької міської ради Рівненської області № 179 від 25 травня 2005 року та № 123 від 17 травня 2006 року ОСОБА_1 надано дозвіл на встановлення торгового кіоску на вказаній земельній ділянці та затверджено Акт технічної комісії про прийняття в експлуатацію стаціонарної малої архітектурної форми за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

У рішенні Конституційного Суду України в справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16 квітня 2009 року в справі №1-9/2009 зазначено, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування.

У відповідності до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцієюі законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцієюі законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

У ч.1 ст.93 ЗК України визначається право оренди земельної ділянки - як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, а ч.8 даної статті ЗК України передбачено, що пов`язані з орендою землі, питання регулюються законом.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Вимоги наведеної правової норми щодо поновлення договору оренди землі є обов`язковими для договірних сторін та носять категоричний характер, а відтак не можуть мати розширеного трактування.

Повноваження міських рад у галузі земельних відносин визначено статтею 12 ЗК України, зокрема п. «є» частини 1 цієї статті передбачає, що міська рада здійснює контроль за використання та охороною землі комунальної власності, додержання земельного законодавства.

У 2008 році Корецька міська рада зверталась в суд з позовом до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок, в тому числі і спірної земельної ділянки. Постановою Корецького районного суду Рівненської області від 25 вересня 2008 року в задоволенні позову було відмовлено. Судовим рішенням встановлено, що протягом орендованого терміну земельної ділянки до ОСОБА_1 ніяких претензій з боку Корецької міської ради не надходило, а також підтверджено законність побудови ОСОБА_1 торгового кіоску.

ОСОБА_1 продовжує користуватися земельною ділянкою, щорічно зазначає її як об`єкт оподаткування в податковій декларації з плати за землю. На цій земельній ділянці знаходиться громадський будинок (призначення торгівельний кіоск), який є капітальною спорудою та зданий в експлуатацію, згідно Довідки відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Корецької РДА Рівненської області.

Таким чином, фактичні обставини справи та ряд судових рішень, що набрали законної сили, підтверджують законність встановлення будівлі, яка використовується як торговий кіоск, а також те, що на дату укладення договору оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , мала архітектурна форма була зареєстрована на підставі всіх необхідних дозволів, і те, що позивач Корецька міська рада Рівненської області своїм рішенням від 23.06.2001 року присвоїла зазначену поштову адресу спірній будівлі, яка на момент винесення цього рішення вже була реконструйована та здана в експлуатацію як капітальна споруда. За таких обставин рішення державного реєстратора про внесення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно як об`єкта нерухомості спірної будівлі та державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Семенюк (Здрок) І.О., індексний номер 32145348 від 01.11.2016 є правомірним, вчиненим у відповідності до вимог закону, а відтак відсутні підстави для припинення зареєстрованого на підставі цього рішення права власності №17198531 на торгівельний кіоск (власник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), дата державної реєстрації: 26.10.2016) як об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 230, площею 20,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, до стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають до стягнення понесені ним судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги в сумі 2881,50 грн., сплачені відповідно до квитанції № TS211388 від 02.10.2020 року та № TS211388 від 20.11.2020 року.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 08 вересня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову Корецької міської ради Рівненської області до Державного реєстратора КП «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Здрок (Семенюк) Ірини Олександрівни, ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про реєстрацію права власності відмовити.

Стягнути з Корецької міської ради Рівненської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) гривня 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.