Єдиний унікальний номер судової справи: 225/4384/20
Номер провадження: 2/225/827/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

10 грудня 2020 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Довженко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Пузиревської Ю.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Ярочкіної Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області про встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період з 1997 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі АДРЕСА_1 .

Відсутність офіційної реєстрації шлюбу між позивачем та ОСОБА_3 на момент смерті останнього є перешкодою в реалізації права позивача на отримання спадщини, що і стало приводом для звернення заявника до суду за захистом даного права.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив останні задовольнити.

Представник відповідача - Військово-цивільна адміністрація м. Торецьк Донецької області, в судовому засіданні проти позову заперечував, у зв`язку із його недоведеністю належними доказами.

Вислухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення заяви, судом встановлено наступне:

позивач ОСОБА_2 , є співвласником квартири АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 вересня 2001 року і їй належить на праві власності 1/3 частина зазначеного помешкання. Інші 2/3 частини квартири на праві власності належать ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Позивач стверджує, що з 1997 року мешкала в зазначеному вище помешканні з ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловік та дружина, без державної реєстрації шлюбу. Під час сумісного проживання позивач та ОСОБА_3 вели сумісне господарство, мали спільний бюджет та в силу своїх можливостей піклувались один про одного.

ОСОБА_3 завжди допомагав позивачеві вести господарство, підтримував матеріально, приймав участь в утриманні спільного помешкання, в якому з 1999 року позивач та ОСОБА_3 були офіційно зареєстровані та як члени однієї сім`ї приймали участь у приватизації даного житла.

У 2006 році позивач з ОСОБА_3 переїхали до житлового будинку АДРЕСА_2 , де продовжили спільне мешкання та ведення спільного господарства.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 20.07.2012 року, що видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області за №504. Організацію та оплату витрат на поховання здійснювала позивач.

Відсутність офіційної реєстрації шлюбу між позивачем та ОСОБА_3 на момент смерті останнього є перешкодою в реалізації права позивача на отримання спадщини, що і стало приводом для звернення заявника до суду за захистом даного права.

Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу для позивача має юридичне значення, оскільки породжуватиме юридичні наслідки, в даному випадку право на отримання спадщини. Іншого порядку встановлення зазначеного факту, аніж шляхом звернення до суду, законом не визначено.

Згідно Акту ПП "Техноком Н" про фактичне проживання (не проживання) особи №б/н від 30.01.2020 року, що складений у присутності трьох свідків та засвідчений головою вуличного комітету, за адресою: Донецька область, м.Торецьк, вул.Скачкова, буд. 49, починаючи з 2006 року і до дня смерті ОСОБА_3 , тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вели спільне господарство, виховували спільну дитину - ОСОБА_4 . проживав за вказаною адресою по день смерті (а.с.15).

Окрім того, з довідки № 934 від 27.01.2020 року, що видана Військово-цивільною адміністрацією міста Торецьк Донецької області, вбачається, що померлий ОСОБА_3 на дату смерті, тобто, ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_2 , родинні стосунки - співмешканка. (а.с.10).

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1288970 від 20.08.2003 року, виданого БТІ м. Дзержинська Донецької області, власником будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2003 року, виданого Дзержинським приватним нотаріусом Іваненко А.М. за реєстровим № 2814 (а.с. 13, 14).

Викладені в заяві обставини підтверджені також показами свідків.

Свідок ОСОБА_5 , яка є сусідкою позивача та померлого ОСОБА_3 , під присягою зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у період з 2006 року по 2011 рік проживали разом однією сім`єю, як чоловік та дружина, мали спільний бюджет та господарство за адресою: АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_6 , яка є сусідкою позивача та померлого ОСОБА_3 , під присягою зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у період з 2005 року по 2011 рік проживали азом однією сім`єю, як чоловік та дружина, вели спільне господарство та піклуватись про свою родину. Поводили себе завжди, як справжнє подружжя.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного:

відповідно до ч. 1 ст. 4, ст. 5, ст. 12 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В свою чергу, згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

В свою чергу, Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, ОСОБА_2 (позивач) просить суд встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, починаючи з 1997 року.

Разом з цим, згідно правових висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених в постанові від 19.03.2020 року в рамках справи №303/2865/17, положення Кодексу законів про шлюб та сім`ю України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене ст. 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення заяви шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, у період з 01 січня 2004 року по 18 вересня 2011 року.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, місто Торецьк, вулиця Маяковського, 24а) про встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, у період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

В решті позовних вимог - відмовити.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням вимог п. 15.5 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 23.12.2020 року.

Суддя О.В. Довженко