єдиний унікальний номер справи 531/624/20
номер провадження 2/531/278/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участю секретаря Клименко Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , та просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 64800,00 грн., моральну шкоду у розмірі у розмірі 10000,00 грн., а всього 74800,00 грн., а також судові витрати.

У позові посилається на те, що 12.11.2019 позивач приїхав до ставка в с.Ланна Карлівського району, щоб помити свій автомобіль від бруду і ковбики, що знаходяться у ньому. Для цього йому було необхідно звільнити вміст багажного відділення автомобіля, в якому були мішки із риболовною сіткою та порожні пластикові пляшки. Позивач не всит повністю розвантажитись , як до нього підійшла охорона ставка та почала підозрювати його у незаконному вилові риби, оскільки у позивача були наявні сітки та заборонила позивачу забрати їх назад. Позивач звертався до відповідача з метою повернення свого майна, сіток, зазначав, що якщо вони вважають дії позивача незаконними, щоб написали заяву у поліцію, щоб компетентні органи вирішили спірну ситуацію. Позивач декілька років назад був членом даного господарства і знав, що ставок знаходиться під охороною. У 4 мішках позивач мав 16 риболовних сіток загальною вартістю 64800,00 грн.: 4 риболовних сітки 65*65 загальною вартістю 16000,00 грн., кожна по 4000,00 грн.; 4 риболовних сітки 70*70 загальною вартістю 16000,00 грн., кожна по 4000,00 грн.; 4 риболовних сітки 75*75 загальною вартістю 16400,00 грн., кожна по 4100,00 грн.; 4 риболовних сітки 80*80 загальною вартістю 16400,00 грн., кожна по 4100,00 грн. Позивач зазначає, що оскільки у діях позивача не було складу адміністративного та кримінального правопорушення , шкоди він нікому не завдав, відповідач не звернувся до компетентних органів для вирішення цієї ситуації, а здійснив незаконні дії стосовно псування майна позивача, тому він просить відшкодувати завдану йому шкоду.

Представник позивача підтримав вимоги позову у повному обсязі, просив задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. Наполягає, що позивач приїхав мити авто опівночі.

Представник відповідача позов не визнав, заперечив проти задоволення. Відповідач також заперечив проти задоволення позову, пояснив, що очолює добровільну спілку рибалок. Чергова група зателефонувала та повідомила, що невідоме авто перебуває на іншому березі ставка та є підозра, що відбувається незаконний вилов риби. Коли відповідач приїхав, авто вже не було, хлопці сказали, що вже поїхало. Виявили 4 мішки з сітками. Вирішили влаштувати засідку. Знайшли ще 2 мішки. Приблизно через 30 хв. прийшла людина, якою виявився позивач, пояснив, що гуляє, відкрив один мішок, там були пляшки, пояснив, що то його. В іншому були сітки пояснив, що не його. Намагався «вирішити питання», на що отримав відмову. 14-го числа він знову приїхав та намагався «вирішити питання». Про те, що це його сітки жодного разу не казав. Пізніше приїхали інші люди, звертались щодо повернення сіток, але так і не сказали чиї вони, пояснювали, що вони якоїсь померлої особи. ОСОБА_5 казав, що питання про повернення сіток буде вирішуватись на зборах , які відповідач скликав на вихідні, в телефонному режимі пояснив, що забирати їх не буде. На зборах було вирішено їх знищити з витримкою в один місяць. Зберігати заборонені сітки не мав права. Колись позивач також був членом цієї спілки та достовірно знав, що ставок охороняється. Щоб набрати води, де стояло авто, потрібно було б заходити в мул. Сітки були з льоски (волосіння), чи вони використовувалися, не знає, але були чисті, можливо навіть нові, сіток було більше 10. Особисто на зборах ніколи не голосував, позивачу ніколи не погрожував. Позивач знав коли будуть збори і сам зателефонував. Відповідач запитував, чи приїде він, позивач повідомив, що не приїде, сказав, щоб з сітками робили що хочемо. Місце, де виявили 4 мішки, не освітлюється.

Свідок ОСОБА_6 в суді пояснив, що знає відповідача. Він є головою спілки рибалок, а свідок є її членом. Всі члени спілки охороняють водойму, мають право ловити рибу дозволеними засобами. В ту ніч, свідок охороняв водойму разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . На об`їзд водойми поїхали близько 01:00, побачили авто «Нива» червоного кольору, поруч була якась особа. Запитали, що тут робить, відповів, що «грає у войнушки». Біля авто був мішок білого кольору. Вирішили обстежити місце, в цей час авто поїхало, не намагались наздогнати. Виявили 4 мішки з сітками та повідомили відповідачу. Коли він приїхав авто вже не було. Останній залишився в засідці, а свідок з іншими поїхали до вагончика на інший берег, хвилин за 20 подзвонив відповідач, щоб приїхали. Коли прибули, побачили особу, яка була раніше на авто, тепер вже була без авто. Запитували, чи то його сітки, відповів, що не його. автомобіль стояв на відстані близько 50 метрів від берега, у кущах, без ввімкнутих вогнів, від берега до води ще 15 метрів. На наданому фото з супутника вбачається місце виявлення авто. На зборах було вирішено спалити сітки, бо це заборонене знаряддя лову. Відповідач не висловлював своїх пропозицій щодо сіток. Позивач не намагався повернути сітки.

Свідок ОСОБА_9 дав показання аналогічні показанням попереднього свідка. Додав, що ОСОБА_5 не знає. Тоді невідома особа на авто, відкрила багажник, поклала туди мішок, що стояв біля колеса та поїхав, затримувати не намагались. Позивач приїжджав вже коли спалили сітки, їх спалили в цей же день, коли відбулися збори. Позивача питали, чи то його сітки, він відповідав, що ні.

Заслухавши сторони, пояснення свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

На підтвердження належності позивачу риболовних сіток, про які йдеться у позовній заяві, позивачем надано закупочний акт від 18.01.2018 (а.с.7).

Відповідач є головою спілки рибалок с.Ланна, що вбачається з Статуту спілки рибалок с.Ланна, копію якого надано представником позивача.

З Протоколу зборів спілки рибалок Ланнівської ОТГ від 08.12.2019 вбачається розгляд питання відносно знайдених браконьєрських риболовних сіток в ніч з 12 на 13.11.2019 року на березі ставка в АДРЕСА_1 , та ймовірно належать ОСОБА_4 . За відсутності особисто запрошеного ОСОБА_4 , для надання пояснень та ймовірного повернення сіток, колективно вирішено знищити браконьєрські риболовні сітки, шляхом спалювання на березі ставка в с.Ланна паралельно вул.Миру.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у статті 1166 ЦК України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.325 ЦК України, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше

прямо не випливає із закону або незаконність набуття права

власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

Закріплений у п.1 ч.2 ст.319 ЦК принцип, відповідно до якого дії власника щодо його майна не повинні суперечити закону, є загальним універсальним обмеженням прав власника. Відсутність прямої заборони в законі надає власнику широке коло можливостей для здійснення права власності, в той час як заборона на здійснення певних дій є механізмом стримування власника.

Так, держава стримує власника, коли встановлює обмеження в цивільному обороті певного майна.

Згідно пункту 3.15. Правил любительського і спортивного рибальства забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання) промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм.

Також, стаття 52-1 Закону України «Про тваринний світ» передбачає, що для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, ... давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом.

Статтею 85-1 КУпАП передбачено відповідальність за виготовлення, збут чи зберігання заборонених знарядь добування (збирання) об`єктів тваринного або рослинного світу, а також збут незаконно добутої продукції.

З викладеного вбачається, що позивач просить відшкодувати матеріальну шкоду за знищення належних йому заборонених законом знарядь лову (сіток).

Разом з тим, межі здійснення цивільних прав визначають правомірну поведінку особи, оскільки її дії в межах цивільних прав підлягають правовому захисту, на відміну від дій, вчинених поза межами права.

Оскільки, законодавством заборонено зберігання належних позивачу сіток, які є забороненим знаряддям лову, суд вважає, що зазначені у позові обставини не підлягають правовому захисту в межах цивільних прав, а отже у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди, слід відмовити у повному обсязі.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала за наявності її вини.

Вимога позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. є похідною від основної, про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 64800,00 грн., а оскільки суд не вбачає підстав для її задоволення, у стягненні з відповідача на користь позивача моральної шкоди також слід відмовити.

З урахуванням ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір не підлягає.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.325,328,1166,1167 ЦК України, ЗУ «Про тваринний світ», керуючись ст. ст.76,81, 82, 141, 259, 263-265 України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 21.10.2020.

Суддя