Ухвала

12 березня 2020 року

м. Київ

справа № 317/1706/17

провадження № 61-4522ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Курило В. П.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Турчинським Максимом Ігоровичем, на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, в розмірі 25 000 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 25 липня 2016 року на 459 км + 300 м а/ш Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя в результаті дорожньо-транспортної пригоди з транспортним засобом Богдан-211120, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , через зіткнення та наїзд автомобіля на місці ДТП загинула кобила, яка була його власністю. Через втрату худоби, яку він використовував в сільськогосподарських роботах, йому завдано матеріальну шкоду в сумі 25 000 грн, яку він просив стягнути з відповідача.

Заперечуючи проти позову, у жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 65 355 грн.

Зустрічний позов мотивовано тим, що 25 липня 2016 року приблизно о 06-55 год ОСОБА_2 , перебуваючи за кермом свого автомобіля марки Богдан-211120, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, та рухаючись по автомобільному шосе Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, на 459 км, побачив, як на проїжджу частину дороги вибігла тварина - кобила, яка повернула в бік його автомобіля, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода. За наслідками дорожньо-транспортної пригоди працівниками поліції була складена схема ДТП, зроблені фотознімки, відібрано пояснення від очевидців пригоди, а також від учасників самої пригоди, після чого працівниками поліції було встановлено, що тварина належить ОСОБА_1 , на якого було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП.Оскільки на всі звернення стосовно відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому як власникові пошкодженого автомобіля, відповідач за зустрічним позовом жодним чином не відреагував, тому він був вимушений провести ремонт автомобіля за власні кошти. Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 65 355 грн, яка складається з вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в розмірі 64 655 грн та вартості оцінки матеріальної шкоди в сумі 700 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17 квітня 2019 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 19 грудня 2019 року рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 квітня 2019 року залишено без змін.

10 лютого 2020 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 квітня 2019 року, постанову Запорізького апеляційного суду від 19 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення у справі, яким задовольнити його позов.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102 грн.

Ціна позову ОСОБА_1 у цій справі щодо стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, становить 25 000 грн, ціна зустрічного позову ОСОБА_2 становить 65 355 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн).

Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, Касаційний цивільний суд вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалені у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Запорізького апеляційного суду від 19 грудня 2019 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суду складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Турчинським Максимом Ігоровичем, на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. П. Курило