Справа № 459/2983/20
Провадження № 2/459/1224/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Дем`яновської Ю.Д. ,

з участю секретаря судового засідання Піскляк Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на навчання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

22.10.2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь: половину вартості витрат за перший рік навчання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ТзОВ «Медичний коледж «Монада» в розмірі 15100 гривень та інші додаткові витрати у сумі 2500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до закінчення навчання дочки. Вимоги обґрунтовує тим, що з 18.11.2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя у них з народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 07.12.2015 року шлюб між ними розірвано. Рішенням цього ж суду від 06.11.2013 року зі ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , починаючи з 30.09.2010 року до її повноліття, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. Крім того, рішенням суду від 11.09.2018 року з відповідача у її користь стягуються додаткові витрати на утримання доньки в розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття останньої, що зумовлені її лікуванням. Разом з тим, вважає, що відповідач, як батько дитини, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на утримання доньки, пов`язаних з навчанням. Вказує, що з 01.09.2020 року донька навчається у ТзОВ «Медичний коледж «Монада». Позивачка самостійно сплатила 28800 гривень за перший рік навчання та вартість добровільного страхування від нещасних випадків на підставі договору №НВ 110512 на період навчання в розмірі 800 грн. Нею також було придбано літературу для навчання у першому семестрі на суму 600 гривень. Відповідно сумарно вартість цих витрат повинна бути поділена між батьками, а тому з відповідача слід стягнути 15100 грн. понесених витрат. Крім того, в майбутньому виникнуть щомісячні витрати, прогнозований розмір яких відповідає 2500 грн і складатимуться з половини вартості орендної плати за проживання дочки в найманій квартирі за адресою.: АДРЕСА_1 , половини вартості проїзду в маршрутному таксі двічі на тиждень за маршрутом Львів-Червоноград протягом строку навчання, половини вартості щомісячної оплати за навчання, виходячи з вартості річного навчання в наступні навчальні роки.

Ухвалою від 02.11.20200 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду на 03.12.2020 року з повідомленням сторін.

24.11.2020 року відповідач подав відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказав, що відповідно до рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06.11.2013 року з нього стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку щомісячно. Окрім цього, на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11.09.2018 року, частково зміненого постановою Львівського апеляційного суду від 11.04.2019 року з нього стягуються щомісячно додаткові витрати в розмірі 1000 гривень на лікування дитини. В даній позовній заяві позивач знову ставить питання про стягнення з нього коштів у зв`язку з навчанням дочки. Вважає, що такі витрати пов`язані не з винятковими обставинами, зумовленими розвитком здібностей дитини, а у зв`язку із здобуттям дитиною професії за кваліфікацією «фельдшер». До того ж позивачка самостійно, без будь-якого погодження із ним, визначила навчальний заклад для дитини та обрала оплатну форму навчання, а отже на момент поступлення, мала б оцінити можливість фінансування такого навчання та супутніх витрат. Зазначає, що розмір відрахувань із його заробітної плати становить близько 5000 гривень аліментів та 1000 гривень на покриття додаткових витрат на дочку, при тому що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку становить 2318 гривень. Вважає, що витрати на навчання дитини, виходячи із рівного обов`язку обох батьків утримувати дитину, покриваються аліментами, які стягуються на утримання дочки, і не відносяться до додаткових витрат, оскільки такі витрати зумовлені потребами дитини в повсякденному побуті та її навчанням, а не особливими обставинами, як це передбачено диспозицією ст.185 СК України. Звертає увагу на те, що окрім сплати аліментів та додаткових витрат за виконавчими листами, він опікується своєю літньою матір`ю ОСОБА_6 , 1960 року народження, яка є інвалідом ІІ групи та знаходиться на його утриманні.

За клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи за станом здоров`я (вх.№20504 від 02.12.2020 року), розгляд справи 03.12.2020 року було відкладено на 22.12.2020 року.

В судовому засіданні 22.12.2020 року позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позові, просить задовольнити такий з підстав, вказаних у позовні заяві.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили категорично з підстав, що викладені у відзиві, надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві, просять відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників справи та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі є колишнім подружжям та перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.11.2004 року, в якому у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 07.12.2015 року, шлюб між ними розірвано (а.с.8).

На підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06.11.2013 року зі ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.09.2010 року до досягнення повноліття (а.с.7).

Крім того, рішенням цього ж суду від 11.09.2018 року ухваленого у справі №459/669/18, частково зміненого постановою Львівського апеляційного суду від 11.04.2019 року, зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення повноліття (а.с.10-13).

Неповнолітня дочка сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студенткою І курсу ТзОВ «Медичний коледж «Монада», платної форми навчання. Відповідно до договору про навчання у ТзОВ «Медичний коледж «Монада» від 15.07.2020 року, вартість оплати за перший навчальний рік становить 28800 гривень (а.с.15).

На виконання п.2.2.6 договору про навчання у ТзОВ «Медичний коледж «Монада» від 15.07.2020 року, між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «ВЕЛТЛІНЕР» 15.07.2020 року було укладено договір добровільного страхування №НВ 110512, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані життям, здоров`ям та працездатністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії договору з 20.07.2020 року по 19.07.2024 року, страховий платіж становить 800 гривень (а.с.16).

Як вбачається із копій виписок із карткового рахунку від 16.07.2020 року, 21.10.2020 року позивач одноосібно оплатила вартість навчання доньки у ТзОВ «Медичний коледж «Монада» в розмірі 28800 гривень двома рівними платежами по 14400 грн. кожен (а.с17,18).

Копією товарного чеку від 09.10.2020 року підтверджується понесення витрат на придбання літератури, а саме ЗНО «Історія України» «Українська мова», «Українська література», «Математика» на суму 600 гривень (а.с.20).

Згідно довідки про доходи, виданої ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля» вих.№235 від 19.11.2020 року, за період з 01.01.2014 року по 31.10.2020 року загальна сума сплачених ОСОБА_2 аліментів складає 288100,54 гривень із загальної суми отриманого доходу за даний період 660737,85 гривень (а.с.40-42).

Довідкою КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Червонограда» Львівської області стверджується, що ОСОБА_2 встановлено діагноз хронічний радикуліт (а.с.39).

Крім того, з довідки №916, виданої КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» встановлено, що мати відповідача - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться на стаціонарному лікуванні з 09.11.2020 року. По стану здоров`я потребує продовження спостереження і лікування у психіатра, регулярно підтримуючих ліків (а.с.37).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 СК України).

Ч.1 ст. 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17, і яка в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Заявляючи вимогу про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, позивачка вказує на те, що потреба у додаткових витратах викликана здобуттям дитиною освіти поза межами місця проживання на платній основі на стаціонарній формі навчання та іншими супутніми з цим витратами (оренда житла, придбання навчальної літератури, оплата проїзду, страховки). Однак ці витрати, на думку суду, не можна вважати такими, що викликані розвитком певних її здібностей. Суд приймає до уваги посилання відповідача на ту обставину, що вказані витрати пов`язані зі здобуттям освітньо-кваліфікаційного рівня дитиною. Навчання особи з метою здобуття професійної освіти також не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, на що звертає увагу Верховний суд у постановах від 28 лютого 2019 року у справі № 466/532/16-ц, від 26 вересня 2018 року в справі № 569/6838/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 638/13860/16-ц, від 16 жовтня 2019 року в цивільній справі № 219/1766/18, а також від 26.08.2020 року по справі 336/1488/19. До того ж, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання дочки.

Разом із тим, суд звертає увагу, що предметом заявленого позову є в тому числі і витрати, які ще не виникли фактично, однак позивач просить стягнути такі в розмірі 2500 грн, виходячи з їх прогнозованого розміру. Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині,суд виходить з того, що виникнення вказаних витрат залежить від багатьох умов, зокрема успішного проходження навчального плану дитиною тощо, та існує ризик ненастання таких обставин, в той час як рішення суду ( у випадку задоволення такої вимоги) буде обов`язковим до виконання навіть при відсутності таких витрат.

Більше того, суд враховує, що на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11.09.2018 року, зміненого постановою Львівського апеляційного суду від 11.04.2019 року, з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 вже стягуються додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Незважаючи на те, що такі додаткові витрати зумовлені особливостями здоров`я дитини, правовою підставою стягнення таких витрат є норма ст. 185 СК України, а тому, на думку суду, у випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося таке рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, позивач вправі звернутися до суду з відповідною вимогою зміни або збільшення суми додаткових витрат, а не з окремим позовом про стягнення додаткових витрат на навчання неповнолітньої дитини з посиланням на ст. 185 СК України.

Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, виходячи із суті та змісту заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у представлених суду доказах, враховуючи визначений позивачем об`єкт спору, обраний спосіб захисту свого права не відповідає характеру спірних правовідносин, а тому оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 АДРЕСА_3 ).

Повний текст рішення виготовлено 24.12.2020 року.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська