Справа № 274/4891/16-ц
Провадження № 2/0274/596/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"18" грудня 2020 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючої - судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Поступайло Х.О.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № ZRSWGA00000174 від 22.06.2007 у розмірі 391 350,63 грн.

На обґрунтування позову позивач вказав, що відповідно до укладеного договору № ZRSWGA00000174 від 22.06.2007 ОСОБА_1 отримав споживчий кредит у розмірі 110200,00 грн, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, зі строком повернення кредиту, сплати відсотків в та комісії до 21.06.2017.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків у строки встановлені договором не виконує, внаслідок чого станом на 31 серпня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 391350,63 грн. Заборгованість складає: 95552,40 грн - заборгованість за кредитом; 276998,23 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 18800 грн - заборгованість за комісією.

Заочним рішенням від 09.04.2020 позов було задоволено.

Ухвалою суду від 30.09.2020 заочне рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до відзиву відповідач позов не визнав з тих підстав, що такої юридичної особи як ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідно до Державного реєстру юридичних осіб не існує та у матеріалах справи відсутні докази правонаступництва АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Крім того, відповідач зазначає, що умовами договору було передбачено строк кредитування до 22 червня 2017 року, проте у разі прострочення сплати кредиту, в розмірі 1766,89 грн на 120 днів, позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, пені в повному обсязі в останній день місяця в якому відбулося порушення термінів сплати на 120 календарних днів. Відповідно до розрахунку заборгованості прострочення сплати боргу виникло іще 09.11.2008. Таким чином, строк виконання зобов`язання настав 31.03.2009. Тому усі нарахування процентів та комісії після 31.03.2009 вважає протиправними. В іншій частині за всіма платежами строк позовної давності сплив. Поважності несвоєчасного звернення із позовом до суду банком не наведено( а.с. 178-179).

Представником відповідача також подано заяву про застосування строків позовної давності ( а.с. 182).

У відповіді на відзив представник АТ КБ «Приватбанк», адвокат Єрмолов Є.М. вказав, що Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». Розрахунком боргу та випискою про рух коштів по рахунку доводиться розмір заборгованості. Окремого договору щодо зміни строку виконання зобов`язань не було укладено між сторонами, тому відсутні підстави вважати, що такий строк виконання зобов`язання за договором змінився. Оскільки строк виконання зобов`язання за договором спливає 21.06.2017, а позивач звернувся до суду 18.09.2016 строки позовної давності не сплили.

Ухвалою від 27.01.2020 підготовче провадження закрито.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями дану справу передано на розгляд судді Хуторній І.Ю. та ухвалою суду від 23.03.2020 прийнято до свого провадження.

У судове засідання сторони, будучи повідомленими про дату час та місце слухання справи належним чином, не з`явилися.

Від представника позивача у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача, адвокат Кримчак О.А. до суду спрямував заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, наведених у відзиві, підтримав заяву про застосування строків позовної давності.

Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з таких підстав.

Судом встановлено, що 22.06.2007 ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" ( правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК») уклали кредитний договір № ZRSWGA00000174, за умовами якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 споживчий кредит у розмірі 110200,00 грн, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок на строк з 22 червня 2007 року до 21 червня 2017 року, зі сплатою за користування кредитом 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця. ОСОБА_1 зобов`язався щомісяця сплачувати Банку в період з 20 до 25 числа 1766,83 грн в рахунок погашення заборгованості за кредитом.

Пунктом 7.1. Кредитного договору також передбачено, що у разі порушення визначених термінів оплати ( зокрема сплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, Позичальник зобов`язується повернути ( сплатити) суму кредиту ( залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів сплати на 120 календарних днів (а.с. 10-12).

Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач не вносив у встановленому договором розмірі кошти на погашення боргу по кредиту та станом на 31 серпня 2016 року банком нараховано заборгованість за кредитом у розмірі 95552,40 грн, 276998,23 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом та 18800,00 грн - заборгованість за комісією.

Відповідно до розрахунку заборгованості, який узгоджується із довідкою про рух коштів по рахунку вбачається, що останній платіж ОСОБА_1 за кредитом було здійснено 09.09.11 у розмірі 300 грн на сплату пені. Прострочення заборгованості ОСОБА_1 за кредитом, тобто погашення кредиту не в повному обсязі виникло в квітні 2008 року.

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

За положеннями частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості (пункт 7.1 договору).

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Визначення поняття «зобов`язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

За умовами кредитного договору, укладеного між сторонами визначено, що кредит надається терміном з 22 червня 2007 року до 21 червня 2017 року.

У пункті 7.1. Кредитного договору сторони погодили, що у разі порушення визначених термінів оплати ( зокрема сплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, Позичальник зобов`язується повернути ( сплатити) суму кредиту ( залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбувалося порушення термінів сплати на 120 календарних днів.

Тобто сторони врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту - зміну строку виконання основного зобов`язання.

З аналізу змісту пункту 7.1. кредитного договору слідує, що безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання є виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості.

Виходячи з наведеного, у разі прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань відбувається автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання та така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Із розрахунку заборгованості та довідки про рух коштів вбачається, що 15.10.2014 внесено 13827,12 грн на сплату відсотків за кредитним договором.

Між тим згідно довідки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , на рахунок 15.10.2014 було зараховані 13827,12 грн, що стягнуті згідно виконавчого листа виданого Бердичівський міськрайонним судом у справі № 274/434/13 ( а.с. 166).

Із копії рішення Бердичівського міськрайонного суду від 31.10.2013 № 274/434/13-ц із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було стягнуто 26356,66 грн заборгованості за кредитним договором від 24.04.2007 б.н., тобто за іншим кредитним договором.

Отже відсутні підстав вважати, що ОСОБА_1 15.10.2014 вносилися грошові кошти в розмірі 13827,12 грн на погашення боргу за кредитним договором ZRSWGA00000174 від 22.06.2007.

Зважаючи, що на підставі пункту 7.1 кредитного договору строк користування ОСОБА_1 кредитом припинився достроково, прострочення кредиту виникло у квітні 2008 року, останній платіж за пенею ОСОБА_1 було внесено 09.09.2011 року, проте з цим позовом банк звернувся лише 19 вересня 2016 року, тому позовні вимоги банку є обґрунтованими в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом до зміненої дати закінчення строку кредитування ( 31.07.2008), проте у їх задоволенні слід відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої було заявлено представником відповідача.

При цьому, у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та комісії, які були нараховані банком після закінчення строку кредитування, слід відмовити за їх необґрунтованістю, оскільки таке право кредитодавця припинилося після зміни строку виконання зобов`язань на підставі пункту 7.1. кредитного договору.

Оскільки за умовами пункту 7.1. кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів сплати на 120 календарних днів, тобто з 31 липня 2008 року, то після зміни строку виконання зобов`язання (01 серпня 2008 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 7.1. кредитного договору позичальник зобов`язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати.

Висновки суду узгоджуються із правовими висновками, викладеними у Постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.06.2020 у справі № 138/240/16-ц.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено та представник відповідача у заяві від 18.12.2020 вказав, що вимог про стягнення судових витрат не заявляє, підстав для розподілу судових витрат суд не вбачає.

Керуючись статтями 7-10, 13, 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZRSWGA00000174 від 22.06.2007 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , знаходиться за адресою: п/і 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про зареєстроване місце проживання відсутні, проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

Суддя І.Ю. Хуторна