ПОСТАНОВА

Іменем України

10 грудня 2020 року м. Кропивницький

справа № 383/895/20

провадження № 22-ц/4809/1579/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Єгорової С.М., Чельник О.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.09.2020, суддя Замша О.В., по цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за використану електроенергію,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» звернулося у суд із заявою про видачу судового наказу.

Зазначив, що з січня 2019 ОСОБА_1 фактично споживає електроенергію, отримує квитанції від енергопостачальника на оплату спожитої електричної енергії без будь-яких заперечень, що підтверджує здійснення боржником приєднання до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу, опублікованому на офіційному веб-сайті заявника.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_1 було здійснено укладення договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах, встановлених Правилами, а заявник мав всі правові підстави для постачання електричної енергії на особу боржника.

Зазначив, що ОСОБА_1 не зверталася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» із заявою щодо укладення договору на інших умовах, тому підстави для укладення договору в паперовій формі відсутні. Вимога про надання їй договору у паперовій формі на адресу Товариства також не надходила. Тому у Товариства відсутня можливість надати до суду договір укладений сторонами саме у письмовій формі.

Боржник заборгував заявнику кошти в сумі 1234,48 грн., що є наслідком неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, визначених п. 4.12 Правил, п. 2.1 комерційної пропозиції по Договору.

14.08.2020 на адресу домоволодіння боржника було направлено претензію, однак відповіді у встановлений термін та оплати з боку боржника не надходило.

Просив суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» борг за використану електроенергію в сумі 1234,48 грн. та судовий збір.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.09.2020 відмовлено у видачі судового наказу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначається, що в якості доказу споживання та оплати боржником електричної енергії заявником додано роздруківку балансу споживача ОСОБА_1 по особовому рахунку НОМЕР_1 , тому те, що заявником не долучено копію договору не є підставами для відмови у видачі судового наказу.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26.10.2020 відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.11.2020 справу призначено до розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником до заяви про видачу судового наказу не долучено договір, за яким пред`явлено вимогу про стягнення грошової заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Зі змісту заяви вбачається, що договір між заявником та боржником не укладено.

Відсутність копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, унеможливлює встановлення виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, що відповідно до п.8 ч. 1 ст.165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви про видачу судового наказу заявником було долучено публічний договір про постачання електричної енергії споживачу (редакція діє з 01 січня 2019 року) та комерційну пропозицію №1-УП для побутових споживачів (населення), а також роздруківку з балансу (особового рахунку) споживача та зазначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється на підставі публічного договору, що передбачений статтями 633, 634, 641, 642 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14 березня 2018 року.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Оскільки у порушення вимог ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу заявником не додано копію укладеного з боржником ОСОБА_1 у письмовій (в тому числі електронній) формі договору, що унеможливлює встановити виникнення або порушення права грошової вимоги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених процесуальним законом підстав для відмови у видачі судового наказу.

Крім того, до поданої заяви ТОВ «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» не долучила жодних доказів про вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, а також доказів, що боржник є власником житла за адресою надання послуг, чи є споживачем послуг за даною адресою, проживає за цією адресою та фактично користується послугами електропостачання, які надає заявник.

Із долученої до заяви роздруківки з особового рахунку ОСОБА_1 вбачається, що боржник частково сплачував за надані послуги у сумі меншій, ніж нараховано енергопостачальною організацією, що може свідчити про наявність спору між сторонами.

Відповідно до п.п.1, 8 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Разом з тим, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, скільки не підтверджуються належними та допустимими доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, ухвала суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія», залишити без задоволення.

Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.09.2020, залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: