Справа № 750/8933/20
Провадження № 2/750/2010/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Требух Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Будаш М.В.,

справа №750/8933/20

позивач ОСОБА_1

відповідачі Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Державний реєстратор Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Ананко Костянтин Вікторович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Державний реєстратор Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Ананко Костянтин Вікторович про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності

за участі представника позивача адвоката Леонова О.Є., представника відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» адвоката Воронцової М.В.,-

в с т а н о в и в:

В жовтні 2020 року позивач звернулась до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до відповідачів, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності №33936885 від 29.10.2019 року на нерухоме майно. Квартиру за адресою АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 22.03.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2401/0307/88-012 на суму 32200 доларів США під заставу нерухомого майна. В рахунок забезпечення виконання вищевказаного зобов`язання 22.03.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 та майновим поручителем ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір, за умовами якого в рахунок забезпечення виконання зобов`язань іпотекодержателю було передано належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 . 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк») та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор-Плюс» було укладено договір факторингу. За яким від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Вектор-Плюс» перейшло право вимоги по кредитному договору. 28.11.2012 року право вимоги перейшло від ТОВ «ФК «Вектор-Плюс» до ТОВ «Кредитні ініціативи». 29.10.2019 року право власності на предмет іпотеки було перереєстровано за ТОВ «Кредитні ініціативи», тобто здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст..37 ЗУ «Про іпотеку». Позивач вважає, що вказана реєстрація права власності відбулась з порушення норм чинного законодавства, в тому числі і при наявності мораторію на стягнення вказаного майна. Відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що проти позову заперечує в повному обсязі, в задоволені просить відмовити. Відповідачем Державним реєстратором Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Ананко Костянтин Вікторович відзив не надано.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив суд його задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» в задоволенні позову просив відмовити.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

22 березня 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №2401/0307/88-012 ( надалі Договір Кредиту).

За умовами цього договору Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 32200 доларів США на споживчі цілі, а ОСОБА_2 зобов`язався сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 14,00% річних. Погашення заборгованості за Договором Кредиту здійснюється щомісяця в період з «01» по «10» числа щомісяця.

На забезпечення виконання Договору кредиту між Банком та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір від 22.03.2007 року, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку Банку однокімнатної квартири площею 38.9 кв.м (надалі Квартира), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (надалі Іпотечний договір).

Згідно п.11.3 Іпотечного договору передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотеко держателя згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладені в пп.11.3.1. 11.3.2. Задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки в порядку ст..37 ЗУ «Про іпотеку» ( пп.11.3.1).

28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк») та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор-Плюс» було укладено договір факторингу, за яким від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Вектор-Плюс» перейшло право вимоги по кредитному договору. 28.11.2012 року право вимоги перейшло від ТОВ «ФК «Вектор-Плюс» до ТОВ «Кредитні ініціативи».

Оскільки ОСОБА_2 не виконував належним чином свої зобов`язання за Договором Кредиту, що передбачені Договором Кредиту, ТОВ «Кредитні ініціативи» листом від 15.08.2019 повідомив його та іпотекодавця ОСОБА_1 про звернення стягнення на Квартиру шляхом позасудового врегулювання.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу реалізації кредитором права на звернення стягнення на квартиру в позасудовому порядку.

Звернення стягнення на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до умов договору іпотеки та розділу V Закону України № 898-IV від 05.06.2003 «Про іпотеку».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону.

Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» .

Згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно.

Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII (надалі Закон № 1304-VII), передбачено мораторій на примусове звернення стягнення на нерухоме майно.

Тимчасова заборона примусового стягнення на майно, яке виступає як забезпечення виконання зобов`язань за кредитом в іноземній валюті, діє з урахуванням приписів Закону України «Про іпотеку» та забороняє звернення стягнення на предмет іпотеки, який відповідає вимогам пункту першого зазначеного Закону, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті у будь-який спосіб.

Відповідно до пункту 1 № 1304-VII не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч.2 ст.3 Закону України № 1952-IV від 1 липня 2004 року).

29.10.2019 року державним реєстратором Чернігівської районної державної адміністрація Ананком К.В. вчинено запис №33936885 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «Кредитні ініціативи».

Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іптекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна.

Тобто, всупереч дії мораторію відбувся фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки без згоди власника майна.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/1310/17.

Суд вважає, що положення Закону № 1304-VII можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки Квартира була передана в іпотеку Банку в рахунок забезпечення споживчого кредиту у розмірі 32200 доларів США, загальна площа квартири становить 38.9 кв.м. і вона використовується ОСОБА_1 як постійне місце проживання, на підтвердження чого нею надано довідку про місце реєстрації, відповідачем факт постійного проживання позивача у вказаній квартирі не спростований, доказів протилежного не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Отже враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Також у відповідності до вимог ст..141 ЦПК України з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 840 грн. 80 коп. у відшкодування сплаченого судового збору при подачі позову та 420 грн. 40 коп. судового збору при зверненні з заявою про забезпечення позову, а всього 1261 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-260, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності №33936885 від 29.10.2019 року на нерухоме майно квартиру за адресою АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 1261 грн. 20 коп. у відшкодування судових витрат.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» ( місто Київ вулиця Вікентія Хвойки 21 ).

Відповідач Державний реєстратор Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Ананко Костянтин Вікторович ( місто Чернігів вулиця Черняховського 10 РНОКПП невідомий)

Суддя Н.В.Требух