№ провадження 2/646/2121/2020
Справа № 186/1173/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.20 м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Білінська О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

Ухвалою суду від 11.11.2020 вказану позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення вказаних судом недоліків. Крім того, позивачу роз`яснено, що в разі невиконання вимог суду, позовну заяву буде визнано неподаною і повернуто йому.

Відповідно до ухвали суду від 11.11.2020 позовна заява не в повному обсязі відповідала вимогам ст.175, 177 ЦПК України.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 11.09.2020 цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, була передана за підсудністю на рогляд до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Згідно з отриманою судом 11.11.2020 інформацією з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , не значиться.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи встановлено, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання заяви у справах про розірвання шлюбу сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.).

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 840,80 грн. за подання позовної заяви про розірвання шлюбу.

Згідно ч. 6 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до позовної заяви про розірвання шлюбу додається свідоцтво про реєстрацію шлюбу.

Тобто, позивач, звертаючись до суду із заявою про розірвання шлюбу, повинений надати суду оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, однак, у матеріалах, доданих до позову, оригінал даного свідоцтва відсутній, будь-які клопотання з цього приводу відсутні.

У випадку відсутності оригіналу свідоцтва про одруження у позивача, він не позбавлений можливості звернутись до відповідного органу із заявою про отримання дублікату свідоцтва про одруження, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що неподання оригіналу свідоцтва про одруження є недоліком позовної заяви, що має бути усунутий позивачем.

Враховуючи вище викладене, позивачу необхідно надати оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу.

Відповідно до ч.8 ст.130 ЦПК України особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач зазначив останнє відоме зареєстроване місцем проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання відповідач ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованим не значиться.

З позову вбачається, що відповідач є громадянином Арабської Республіки Єгипет та до вказаної держави у зв`язку з чим виникає необхідність в направленні відповідачу копії позовної заяви з додатками та судового виклику про необхідність явки до суду за вказаною в позові адресою місця його проживання шляхом направлення відповідного судового доручення.

Слід також зазначити, що позивачкою також не зазначено місце проживання відповідача у Арабській Республіки Єгипет, що унеможливлює його належне повідомлення про місце і час розгляду справи судом у будь-який спосіб. До того ж, позивачка не надала до суду належним чином засвідчений переклад позовної заяви та доданих до неї документів на офіційну мову країни Арабської Республіки Єгипет, для вручення відповідачу та проведення окремих процесуальних дій на території Арабської Республіки Єгипет.

Положеннями п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Згідно із ч.2 статті 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст. 498 ЦПК України , у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про міжнародне приватне право» якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

В рамках Гаазької конвенції з питань цивільного процесу Україна має отримувати допомогу від таких країн як Аргентина, Австрія, Білорусь, Бельгія, Боснія и Герцеговина, Китай (адміністративна область Макао), Хорватія, Македонія, Кіпр, Чехія, Данія, Єгипет, Фінляндія, Франція, Германія, Угорщина, Ізраїль, Італія, Японія, Латвія, Люксембург, Марокко, Нідерланди (королівство у Європі), Норвегія, Польща, Португалія, Румунія, Словаччина, Словенія, Іспанія, Суринам, Швеція, Швейцарія, Туреччина, Вірменія, Ватикан, Киргизія, Ліван, Молдова, Росія, Узбекистан.

Також, в галузі правової допомоги у відносинах між Україною та Арабською Республікою Єгипет діє Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року.

Статтею 1 Конвенції встановлено, що кожна договірна держава призначає центральний орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6.

Згідно зі ст. 5 Конвенції, якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Відповідно до ст.7 Конвенції, типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, у всіх випадках обов`язково мають бути складені французькою або англійською мовами. Вони можуть при цьому бути складені офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуючої Держави. Відповідні пробіли заповнюються або мовою запитуваної держави, або французькою чи англійською мовами.

Відповідно до пункту 2.1 «Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02 липня 2008 року № 573/15264, у разі, якщо при розгляді цивільної справи у суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Відповідно до п.2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27 червня 2008 року №1092/5/54і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2008року за № 573/15264, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

В такому разі саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони направляються судом до Міністерства юстиції України.

Таким чином, оскільки відповідач є громадянином Арабської Республіки Єгипет, суду, у випадку відкриття провадження у справі, необхідно буде направляти копію позовної заяви та доданих до неї документів за адресою зареєстрованого місця проживання у Арабській Республіки Єгипет через Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції м.Харків.

Отже, суду необхідний належним чином засвідчений переклад позовної заяви та доданих до неї документів на офіційну мову країни Арабській Республіки Єгипет, для вручення відповідачу та проведення окремих процесуальних дій на території Арабській Республіки Єгипет.

Станом на 2812.2020 вимоги, що містяться в ухвалі суду від 11.11.2020 позивачем не виконанні.

16.11.2020 та 01.12.2020 року позивачу надсилались ухвали суду про залишення позову без руху, які було повернуто до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Позивачу на її адресу було двічі направлено копію ухвали про залишення позову без руху, але до теперішнього часу вищезазначені недоліки не усунені.

Відповідно до ч. 3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

По закінченню вказаного строку позивач вказані в ухвалі недоліки не виправив, а тому вважаю, що відповідно до ч. 3 ст.185 ЦПК України, позовну заяву слід вважати неподаною і разом з усіма додатками повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст.175,177,185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу вважати неподаною та повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали суду.

Суддя: Білінська О.В.