Справа № 130/1039/20
Провадження № 22-ц/801/2274/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Сопруна В.В., Матківської М.В.,

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2

апеляційну скаргу керівника Жмеринської місцевої прокуратури Гулько А.В.

на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 листопада 2020 року, постановлену суддею Порощуком П.П., повний текст якої складено того ж дня

у справі №130/1039/20

за позовом керівника Жмеринської місцевої прокуратури (позивач) в інтересах держави в особі Вінницької обласної державної адміністрації, Жмеринської районної державної адміністрації

до ОСОБА_1 (відповідач)

про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки водного фонду та її повернення,

встановив:

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 листопада 2020 року позов керівника Жмеринської місцевої прокуратури Гулько А.В., поданий в інтересах держави в особі Вінницької обласної державної адміністрації, Жмеринської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки водного фонду та її повернення залишено без розгляду.

Не погодившись з таким судовим рішенням, керівник Жмеринської місцевої прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для розгляду в суд першої інстанції для продовження розгляду.

На думку особи, яка подала скаргу, ухвала є незаконною, оскільки порушує процесуальні права позивача і водночас вказує на зловживання відповідачем його процесуальними правами.

В судовому засіданні представники прокуратури Моніч Л.В. і Остапенко М.В. і представник особи, в інтересах якої заявлено позов прокурором, ОСОБА_2 вимоги апеляційної підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Представник відповідача адвокат Смирнов С.М. проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити в силі ухвалу суду першої інстанції як законну і обґрунтовану.

Представник Жмеринської районної державної адміністрації надіслав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, апеляційну скаргу прокурора підтримує.

Апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Звертаючись до суду із позовом позивач посилався на порушення інтересів держави діями відповідача, що полягають у систематичній несплаті ним, як орендарем, орендної плати за договором оренди водного об`єкта, що спричиняє шкоду інтересам держави.

Приймаючи рішення про залишення без розгляду позову суд першої інстанції посилався на те, що належним чином повідомлений позивач, зокрема представники Вінницької обласної державної адміністрації, Жмеринської місцевої прокуратури та Жмеринської районної державної адміністрації повторно не з`явились в судове засідання та не повідомили про причини неявки, а також від них не надходило заяв про розгляд справи у їх відсутність.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частиною 5 статті 223 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Разом з тим, прокурором Жмеринської місцевої прокуратури Остапенко М.В., яка приймала участь у даній справі, було повідомлено в телефонному режимі секретаря судових засідань про неможливість прибуття у судове засідання з розгляду цієї справи на 13.30 год 12 жовтня 2020 року в зв`язку з зайнятістю у іншому судовому засіданні у межах розгляду кримінального провадження, що також розглядалося Жмеринським міськрайонним судом, тільки іншим складом суду, а також в розгляді іншої цивільної справи, також в судді Порощука П.П. Вона перебувала в приміщенні суду і зазделегідь попередила секретаря судового засідання про зайнятість в іншому процесі. На підтвердження зазначеної обставини надала письмові пояснення, копію протоколу судового засідання від 12.10.2020 у кримінальній справі, телефонограму, роздруківку телефонних дзвінків тощо.

Щодо судового засідання 02 листопада 2020 року, то ОСОБА_3 пояснила, що дійсно не з`явилася на нього, так як брала участь у слідчій дії допиті неповнолітньої як старший прокурор ювенальної юстиції. За усталеною практикою комунікації з судом, у випадку, якщо по конкретній справі, в якій вона бере участь як прокурор, з`являються інші учасники, секретар судового засідання телефонує їй і вона невідкладно прибуває, бо приміщення суду і прокуратури розташовані поблизу. Інші прокурори не могли взяти участь в судовому засіданні, так як прокурор і заступник прокурора в цей день проходили атестацію в м. Києві.

Крім того, із доданих до апеляційної скарги доказів, зокрема наказу Вінницької ОДА від 30.10.2020 №227-н-в слідує, що ОСОБА_2 , яка є представником Вінницької ОДА за довіреністю була відряджена 02 листопада 2020 року до Жмеринського міськрайонного суду для участі у судовому засіданні. Про те, що ОСОБА_2 прибула 02 листопада 2020 року до Жмеринського міськрайонного суду і перебувала в приміщенні установи, але не була запрошена до залу судових засідань, зазначає вона сама у відзиві на апеляційну скаргу та надає відповідні докази.

Згідно з абз. 2 частини 5 статті 56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Отже вважати неявку представника позивача Жмеринської місцевої прокуратури, який повідомив про неможливість прибуття у судове засідання 12.10.2020 та представника позивача - Вінницької ОДА, яка прибула 02.11.2020 до Жмеринського міськрайонного суду, проте не була запрошена до зали судових засідання, повторними не можна.

Відповідно до статті 67 ЦПК України секретар судового засідання перевіряє, хто з учасників судового процесу з`явився в судове засідання і доповідає про це головуючому у справі, а судовий розпорядник запрошує їх до зали судових засідань (ст. 68 ЦПК України).

Разом з тим, зазначені норми процесуального права були порушені.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в судове засідання, призначене на 11 год 00 хв 02 листопада 2020 року представник відповідача адвокат Смірнов С.М. не з`явився, при цьому, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, подав суду заяву про залишення без розгляду позовної заяви через повторну неявку без поважних причин в судове засідання позивачів та їх представників.

Разом з тим, як слідує із поданої адвокатом Смірновим С.М. заяви, така подана суду 02.11.2020 об 11 год 40 хв, тобто після закінчення розгляду цієї справи згідно з протоколом судового засідання.

ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Не можна не відзначити того, що прокуратура як орган, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, має процесуальні права і обов`язки особи, в інтересах якої вона діє, за винятком права укладати мирову угоду, а суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Водночас встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, пунктом 6 статті 374, статтями 379, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу керівника Жмеринської місцевої прокуратури Гулько А.В. задовольнити.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 02 листопада 2020 року, скасувати, а справу за позовом керівника Жмеринської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької обласної державної адміністрації, Жмеринської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки водного фонду та її повернення, - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: Судді: І.М. Стадник В.В. Сопрун М.В. Матківська