Справа № 648/3882/20
Провадження № 2-о/648/94/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року Білозерський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сокирко Л.М.,

секретаря судових засідань Онофрійчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білозерка Херсонської області в залі судових засідань № 4 Білозерського районного суду Херсонської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Білозерський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

в с т а н о в и в :

17 грудня 2020 року заявниця звернулася до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що її мати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла на території міста Луганськ.

З метою отримання свідоцтва про смерть у державних органах реєстрації цивільного стану України, вона звернулась до Білозерського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), але їй було повідомлено, що документи, видані окупаційною владою вважаються недійсними та було відмовлено в реєстрації смерті матері. Просила встановити факт смерті на тимчасово окупованій території Луганської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження Литва місто Вільнюс, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Луганськ, Луганської області.

Заявниця в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Білозерський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, однак від начальника відділу надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника. В порядку положень ст. 317 ч. 2 ЦПК України справи про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи цю справу, суд бере до уваги Інформаційний лист від 15 квітня 2016 року № 9-1130/0/4-16 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідно до якого, у порядку статті 257-1 ЦПК України мають розглядатись заяви про встановлення факту народження або смерті як на території Автономної Республіки Крим, так і на території населених пунктів Донецької та Луганської областей. Положеннями ст. 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом РАЦС міста Вільнюса вбачається, що заявниця ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , а отже має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті матері. Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є громадянкою України та значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до довідки № від 3 грудня 2014 року ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання якої АДРЕСА_2 .

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 1418 від 20 листопада 2020 року виданого ДУ «Луганська міська багатопрофільна лікарня № 8» Луганської Народної Республіки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-18, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як вбачається з матеріалів справи, 15 грудня 2020 року Білозерським районний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відмовлено заявниці у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 у заявку з тим, що всі документи, видані органами окупованої території, вважаються такими, що є недійсними. Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VІІІ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», роз`яснено, що документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, дослідивши надані суду докази в їх сукупності, зважаючи на те, що наявні у заявниці документи про смерть ОСОБА_2 не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію її смерті органом РАЦС, а встановлення даного факту необхідно ОСОБА_1 для реєстрації смерті ОСОБА_2 в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно пункту 8 частини першої статті 430 та ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Керуючись ст.ст. 263-265, 294 ч.7, 315-319ЦПК України, на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 1 липня 2010 року, Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, з урахуванням Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VІІІ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України»,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Білозерський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - задовольнити.

Встановити факт смерті на тимчасово окупованій території Луганської області особи жіночої статі ОСОБА_2 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження Литва місто Вільнюс, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті - місто Луганськ Луганської області.

Допустити рішення до негайного виконання.

Копії судового рішення видати учасникам справи та невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Згідно п.п. 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Сокирко Л.М.