Справа № 182/4682/20
Провадження № 2/0182/2268/2020
30.12.2020 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД», треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова Ольга Іванівна, Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва, Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
Позивач 17.08.2020 року звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.
30.08.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О. І. було вчинено виконавчий напис № 2090 про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» заборгованості у розмірі 40 127,60 грн.
Приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва, Павелків (Вольф) Т. Л. 15.11.2019 року було відкрито виконавче провадження № 60608822 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Разумовою О. І. № 2090 від 30.08.2019 року та 26.12.2019 року винесено постанову арешт коштів боржника.
Про наявність відкритого виконавчого провадження щодо стягнення на підставі виконавчого напису з неї заборгованості за кредитним договором, вона дізналася після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження № 60608822 від 15.11.2019 року.
Зазначає, що відповідач із завою про вчинення виконавчого напису звернувся до нотаріуса у 2019 році, в той же час ставить вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором від 2011 року, тому вважає що вказаний виконавчий напис вчинено після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги, тобто всупереч ст. 88 Закону України «Про нотаріат».
Враховуючи те, що виконавчий напис № 2090 від 30.08.2019 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О. І. всупереч ст. 88 Закону України «Про нотаріат», позивач просить визнати його таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 20.08.2020 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зобов`язано третіх осіб надати відповідні відомості, необхідні для розгляду даної справи. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Третім особам роз`яснено право подати пояснення щодо позову чи відзив на позовну заяву.
Ухвалою суду від 20.08.2020 року заяву позивача про забезпечення позову по даній справі задоволено.
Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 28.08.2020 року (а.с. 34-35). Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив.
До суду 02.09.2020 року повернувся конверт з копією ухвали суду про відкриття провадження у справі від 20.08.2020 року, як не вручений приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Разумовою О. І. у зв`язку з тим, що адресат вибув (а.с.33). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою.
Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва, Павелків Т. Л. отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі 31.08.2020 року (а.с.36).
Пояснень чи відзиву на позов від третіх осіб до суду не надходило.
Належним чином завіреної копії виконавчого напису № 2090 від 30.08.2019 року, завіреної копії виконавчого провадження № 60608822 до суду не надходило.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 29.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Руский Стандарт» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 92121245, за умовами якого позивач отримала суму коштів у розмірі 2532,60 грн., їй було відкрито відповідний картковий рахунок для використання в межах вказаного кредитного договору. Вказаним договором визначено строк дії кредиту - 335 днів з 29.09.2011 року по 28.08.2012 року, загальну суму відсотків по кредиту 4,68 грн., ставку по кредитній лінії 45,00% та плату за пропущення платежів (а.с.16).
Відомості про те, чи була направлена ОСОБА_1 письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором № 92121245 від 29.09.2011 року із зазначенням суми боргу у матеріалах справи відсутні.
На виконання виконавчого напису № 2090 від 30.08.2019 року приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва, Павелків Т. Л. 15.11.2019 року відкрито виконавче провадження № 60608822 (а.с.6).
Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це, відповідно до п.19ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14Закону України «Про нотаріат» та гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш як 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більш як один рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до пп.1, 3 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису.
Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку №296/5).
Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку).
Пунктом 3.5 глави 16 цього ж Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.
Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК, ст.ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.
Для правильного застосування положень ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87,88 Закону України «Про нотаріат».
Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року, справа №161/6092/18-ц.
Кредитним договором № 92121245 від 29.09.2011 року встановлено строк кредиту по 28.08.2012 року (а.с. 16) і саме з цього дня у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Натомість, із заявою про вчинення виконавчого напису Акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД» звернулося у 2019 році. Таким чином, з дня виникнення права вимоги до ОСОБА_1 минуло більше трьох років.
З урахуванням всього вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом Разумовою О.І. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави16 розділу ІІ Порядку, поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, за відсутності доказів отримання ОСОБА_1 вимоги про усунення порушень за кредитним договором № 92121245 від 29.09.2011 року, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. за подання до суду позовної заяви та за подання заяви про забезпечення позову в рамках зазначеної цивільної справи в розмірі 420, 40 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12,13,18,62,64,76,81,89,141,206,263-265,268 ЦПК, Законом України "Про нотаріат", Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України № 296/5 від 22.02.2012 року суд,-
Визнати виконавчий напис від 30.08.2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 2090 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою Ольгою Іванівною, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» грошових коштів у сумі 40 127,60 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 92121245 від 29.09.2011 року, таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі судовий збір у сумі 1261,20 грн. (одна тисяча двісті шістдесят одна грн. 20 коп.)
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О. В. Рунчева