Справа № 323/2552/20
28.12.2020 м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Мінаєва М.М,
при секретарі - Тахтаул А.Л.,
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката Дерев`янко І.О.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач зазначає, що 14 лютого 2001 року придбав за договором купівлі-продажу житловий будинок АДРЕСА_1 .
У зазначеному будинку зареєстровані наступніособи: відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідачка ОСОБА_2 , колишня дружина позивача, не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, з 14 лютого 2019 року, з часу фактичного припинення шлюбних відносин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться.
Посилаючись на порушення своїх прав, як власника нерухомого майна, з боку відповідача, позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Виходячи з положень ч.2, ч.4, ч.6 ст.19, ст.176, ст.274 ЦПК України, ухвалою суду від 12.10.2020 року було вирішено питання про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням дати судового засідання.
Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позові, просили їх задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка у судове засідання двічі не з`явилася, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи в порядку ч.ч.7, 11 ст.128 ЦПК України, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов та (або) заяв з приводу питань, які б перешкоджали розгляду справи по суті, - не надала.
Наведені обставини відповідно до ст.280 ЦПК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що судом було постановлено відповідну ухвалу.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Цей факт підтверджується Договором купівлі-продажу від 14 лютого 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Демидьонок О.М., зареєстрованим у реєстрі за №459.
Відповідно до відомостей довідки, виданої Центром надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області від 09 жовтня 2020 року №1323, встановлено, що згідно з реєстром територіальної громади Оріхівської ОТГ про зареєстрованих осіб у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані наступніособи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до відомостей рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 07 жовтня 2019 року встановлено, що розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до відомостей довідки голови квартального комітету від 09 жовтня 2020 року №254 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 фактично не проживає з 14 лютого 2019 року.
Права власності чи іншого майнового права на спірне житло відповідач не має. Доказів про поважність причин відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання, а також доказів існування у нього намірів продовжити користуватись приміщенням, яке належать позивачу, в матеріалах справи немає.
Таким чином, поважних причин відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання понад встановлені законом строки (один рік) з матеріалів справи не вбачається.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. №5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Суд вбачає, що між сторонами виникли відносини, що регулюються главою 32 ЦК України.
Так, відповідно до статті 41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.
Відповідно до ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що належить позивачу.
Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.317, 321, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.81, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Повний текст рішення складений 29.12.2020 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду безпосередньо або через Оріхівський районний суд Запорізької області. У цьому разі 30-денний строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв