Справа № 740/4891/20
Провадження № 2/740/1507/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

установив:

16 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати із ОСОБА_2 шлюб, зареєстрований 09 лютого 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ніжинського міського управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 47.

На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що сторони мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею, перебуває на її утриманні і після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір`ю.

З відповідачем вона не підтримує шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть.

Причиною розлучення є те, що сторони мають різні погляди на життя та сімейні обов`язки, несумісні характери. Між ними часто виникають сварки, під час яких вони взаємно ображають один одного, що негативно впливає на здоров`я. Зберегти шлюб неможливо. Суперечок з приводу спільного майна не мають.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання у справі призначено на 08-30 год. 16 грудня 2020 року.

16 грудня 2020 року позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оскільки відповідач визнав позов, про що свідчить подана ним заява, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України).

Згідно із ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

За вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд установив, що з 09 лютого 2002 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Ніжинського міського управління юстиції Чернігівської області, актовий запис за № 47, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб від 09 лютого 2002 року серії НОМЕР_1 (а. с. 6).

Сторони мають спільну дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 21 жовтня 2005 року серії НОМЕР_2 (а. с. 5).

За твердженням позивачки, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, мають бажання розірвати шлюб, при цьому суд враховує позицію відповідача, який визнав позов у повному обсязі.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають.

Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами.

У ч. 1 ст. 142 ЦПК України зазначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на вказане, в порядку розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн. Іншу частину суми судового збору - повернути позивачці з державного бюджету.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 76 - 81, 89, 141, 142, 206, 223, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_4 ), зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ніжинського міського управління юстиції Чернігівської області 09 лютого 2002 року за актовим записом № 47, - розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_3 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_3 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складене і підписане 21 грудня 2020 року.

Суддя І. М. Шевченко