РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2020 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Тордія Е.Н. секретар судових засідань - Сергієнко В.С.

номер справи №637/1145/20 (2-о/637/57/20)

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи.

Заявник ОСОБА_1

Заінтересовані особи ОСОБА_2 ,

представник КП «Шевченківське БТІ» - Ярошенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: КП «Шевченківське Бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи.

24 лиcтопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

В обґрунтування вимог зазначила, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20 листопада 1996 року, видане Шевченківським фондом комунального майна та державного житла, вона є власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

В серпні 2020 року виникла потреба внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про наявність у неї нерухомого майна, тобто Ѕ частини даної квартири. При огляді свідоцтва про право власність на житло, нею була виявлена розбіжність в написанні її прізвища, ім`я та по батькові, зокрема у документах, які посвідчують її особу прізвище, ім`я та по батькові вказане як: ОСОБА_1 , тоді як в свідоцтві про право власності на житло « ОСОБА_1 ».

Вирішити питання в адміністративному порядку неможливо. В зв`язку з помилкою в написанні її прізвища, ім`я та по батькові в свідоцтві про право власності на житло, вона не може розпоряджатися своїм майном та внести до державного реєстру дані про своє нерухоме майно.

Тому,звернулася до суду та просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло.

Заінтересовані особи: представник КП «Шевченківське БТІ» Харківської області та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися надали письмові заяви про розгляд справи за своєї відсутності та проти задоволення заяви ОСОБА_1 , не заперечують.

Суд , вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності заявника та заінтересованих осіб, що відповідає положенням ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільно-процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

26 листопада 2020 року по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи в загальному провадженні, призначено судове засідання на 14 грудня 2020 року. Також заінтересованим особам наданий строк для подання відзиву на заявлені вимоги.

Представник заінтересованої особи: КП «Шевченківське БТІ» Харківської області та заінтересована особа: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися надали письмові заяви про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення вимог ОСОБА_1 не заперечують.

Заявником надано клопотання про залучення до матеріалів справи належних доказів (копію погосподарської книги №1 Борівської сільської ради на 2016-2020 роки).

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини встановлені судом.

Згідно наданих до суду документів вбачається, що 21 березня 1970 року заявник одружилася та набула прізвища надалі мовою документа: ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про одруження (серія НОМЕР_2 виданого В-Балаклійською сільською радою Шевченківського району Харківської області 21 березня 1970 року).

29 травня 2001 року , заявник отримала паспорт громадянина України (серія НОМЕР_3 ), та довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 28 березня 2012 року де її прізвище, ім`я та по батькові зазначено як ОСОБА_1 , такі ж відомості містить погосподарські книги Борівської сільської ради на 1974-2020 роки селища Борівське Шевченківського району Харківської області, а також в трудовій книжці від 15 січня 1971 року, пенсійному посвідчення (серія НОМЕР_4 від 4 січня 2002 року), посвідченні ветерана праці (серія НОМЕР_5 від 28 лютого 2005 року) заявника прізвище, ім`я по батькові вказано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник та її чоловік ОСОБА_3 отримали право власності на житло по Ѕ частини квартири за АДРЕСА_2 , яка належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , видане Шевченківським фондом комунального майна та державного житла, згідно з розпорядженням (наказом) від 20 листопада 1996 року, що також підтверджується довідкою №86, наданою комунальним підприємством «Шевченківське бюро технічної інвентаризації » від 23 вересня 2020 року.

Після смерті чоловік ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на Ѕ частини квартири успадкував онук заявника, ОСОБА_2 та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 6 травня 2014 року, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 21305585 сформований 06 травня 2011 року.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до положень ст. 55 Конституції України кожана особа має право на судовий захист.

Положеннями статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайного або майнового права та інтересу.

Стаття 81 Цивільно- процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 293 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.1, п.6 ч.1 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особи, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 ст.315 Цивільно-процесуального кодексу України, зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Виходячи з вищевикладеного досліджених документів, суд дійшов до висновку, що відомості внесені в свідоцтво про право власності на житло за № 341 від 20 листопада 1996 року , стосуються ОСОБА_1 .

Оцінивши надані до суду докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку суд дійшов до висновку, що встановлення зазначеного факту, має для заявника юридичне значення, оскільки відповідно до норм діючого законодавства заявник може мати право на вчинення нотаріальних дій, чи внести дані на нерухоме майно до Державного реєстру, але відсутність підтвердження вказаних обставин може позба6вити її вказаних прав.

З таких обставин, з умов виваженості, розумності і справедливості, суд вважає заяву ОСОБА_1 доведеною та такою що підлягає задоволенню.

Судові витрати.

Судові витрати згідно з положеннями ст. 141 Цивільно-процесуального кодексу України суд залишає за рахунок заявника.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 206, 259, 293, 315 Цивільно-процесуального кодексу України , до п. 1, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5, «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»в суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: КП «Шевченківське Бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт того, що свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , видане Шевченківським фондом комунального майна та державного житла, згідно з розпорядженням (наказом) від 20 листопада 1996 року, в якому зазначено власником Ѕ квартири ОСОБА_1 стосується ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи,зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ