ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/7266/19 Головуючий суддя І інстанції Цвірюк Д. В.
Провадження № 22-ц/818/5028/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах щодо реєстрації або обліку прав на майно
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2020 року, ухвалене у складі судді Цвірюка Д.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмили Василівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП», Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» про визнання незаконної та скасування реєстраційної дії,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якій просив визнати незаконною та скасувати реєстраційну дію ПН КМНО Черленюх Л.В. щодо внесення змін до запису в Єдиному державному реєстрі речових прав та нерухоме майно: номер запису про іпотеку 28034110 спеціальний розділ, номер та дата рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень 43131302 від 21.09.2018р., треті особи: ТОВ «Дебт Менеджмент Груп», ПАТ «Дельта Банк».

В обґрунтування позову зазначає, що 23.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про забезпечення позову, в якій зазначив, що 23.08.2018 отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта заявник дізнався, що 19.12.2012 ПН КМНО Кондратюком В.С., як державним реєстратором, було зареєстровано обтяження на нерухоме майно: нежиле приміщення напівпідвалу 61а-2, 61а-3, 61а-5 в літ. «А-6», загальною площею 53,2кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на користь нового іпотекодержателя ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта банку № 2258, посвідчений ПН КМНО Кондратюком В.С. 30.06.2010. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.08.2018 по справі № 638/12368/18 заяву про забезпечення позову, яка пред`явлена до подання позовної заяви задоволено, заборонено вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) речових прав на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: нежиле приміщення напівпідвалу 61а-2, 61а-3, 61а-5 в літ. «А-6», загальною площею 53,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . 30.08.2018 старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області відкрито виконавче провадження по виконанню ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.08.2018 та накладено обтяження шляхом заборони здійснювати будь-які дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) речових прав на вказане нерухоме майно. Однак 23.10.2018 на адресу Дзержинського районного суду м. Харкова по цивільній справі № 638/12368/18 надійшли процесуальні документи від ТОВ «Дебт Менеджмент Груп», в яких зазначається що 21.09.2018 між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 755/К, у відповідності до якого право вимоги за Кредитним договором за № 556/ФКВ-07 від 22.08.2007, разом із усіма додатками та додатковими угодами, перейшли до нового кредитора: ТОВ «Дебт Менеджмент Груп». ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» вказує, що 21.09.2018 було укладено договір між ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» та ПАТ «Дельта Банк» про відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченого ПН КМНО Черленюх Л.В. за реєстровим № 1510, про що ПН ОСОБА_3 було внесено зміни до відповідного запису до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач вважав, що при посвідченні договору та внесенні відповідних змін до Реєстру, ПН КМНО Черленюх Л.В. було порушено встановлений статтею 15 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок Державної реєстрації прав та їх обтяжень та було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та внесено зміни до запису до Державного реєстру прав без прийняття та перевірки документів, що подаються для державної реєстрації, оскільки в даний період діяла заборона суду на вчинення будь-яких реєстраційних дій.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у випадку з нерухомим майном, яке належить позивачу наявна заборона відчуження майна, як на підставі договору іпотеки так і на підставі ухвали суду щодо забезпечення позову. Однак у вказаних обтяженнях не йдеться жодної мови про заборону вчинення реєстраційних дій не пов`язаних з відчуженням майна. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Вважав, що нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією. Також відповідач у відзиві зазначив, що при відступленні прав вимоги зобов`язання не припиняється, не змінюється залишається одним і тим самим; відбувається тільки заміна особи на стороні кредитора. Відповідна заміна відбувається і в іпотечному договорі Новий кредитор стає Іпотекодержателем. Вважає, що її дії з приводу посвідчення Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки між ТОВ ««Дебт Менеджмент Груп» та ПАТ «Дельта Банк» здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того вважає, що ПН КМНО Черленюх Л.В. є неналежним відповідачем у справі.

Представником третьої особи ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» подано до суду пояснення, в яких зазначено, що 21.09.2018 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ ««Дебт Менеджмент Груп» на виконання умов Договору № 755/К купівлі-продажу майнових прав було укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченого ПН КМНО Черленюх Л.В. за реєстровим № 1510. Вважав, що правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором від 21.09.2018 по своїй правовій природі не є угодою про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, транспортних засобів, а є правочином щодо заміни кредитора у зобов`язанні згідно положень ст.ст. 512, 513 ЦК України, тому наявність заборони відчуження або арешту майна ніяким чином не перешкоджає нотаріальному посвідченню такого договору і державній реєстрації відомостей про таке відступлення.

Представником ПАТ «Дельта Банк» надано до суду пояснення, в якому зазначено наступне. 30.06.2010 між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та НБУ укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, який посвідчений 30.06.2010. 01.07.2010 була прийнята на баланс АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 556/ФКВ-07 від 22.08.2007, який був укладений з ОСОБА_1 . В результаті проведення відкритих торгів з прав вимоги АТ «Дельта Банк» був укладений з ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» договір № 755/К купівлі-продажу майнових прав від 21.09.2018, договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, який був посвідчений ПН КМНО Черленюх Л.В. 21.09.2018 у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні з АТ «Дельта Банк» на ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» з Держаного реєстру іпотек перенесено до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису про іпотеку 28034110 та в ньому змінено відомості про іпотекодержателя з АТ «Дельта Банк» на ТОВ «Дебт Менеджмент Груп». Наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 21.09.2018 запису про обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, жодним чином не перешкоджало нотаріусу внести зміни до запису про іпотеку у зв`язку із заміною іпотекодержателя. Вважав, що оскаржувана реєстраційна дія проведена нотаріусом у повній відповідності з вимогами діючого законодавства, на підставі чого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив відповідача та у запереченнях на письмові пояснення третьої особи ОСОБА_1 зазначив, що предметом доказування по даній справі є визнання незаконною та скасування реєстраційної дії ПН КМНО Черленюх Л.В., який діяв як державний реєстратор щодо невнесення змін до запису в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про іпотеку: 28034110 спеціальний розділ, номер та дати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень 43131302 від 21.09.2018. Отже доводи та пояснення відповідача та третьої особи щодо відсутності підстав для визнання недійсним Договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, який укладено 21.09.2018 за реєстровим № 1510 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» та правомірність його вчинення не стосуються предмету доказування, не підлягають встановленню під час судового розгляду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПН КМНО Черленюх Л.В., треті особи: ТОВ «Дебт Менеджмент Груп», ПАТ «Дельта банк» про визнання незаконної та скасування реєстраційної дії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржене рішення є незаконним, необґрунтованим через неправильність установлення обставин які мають значення для справи внаслідок неправильного їх дослідження та оцінки; судом першої інстанції допущено невідповідність висновків, викладених у оскаржуваному рішенні, обставинам справи; судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні порушено норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права

Вказав, що якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів. Така правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 15 жовтня 2019 року у справі № 910/11212/18, від 14 березня 2018 року у справі № 396/2550/17, від 21 березня 2018 року у справі № 802/1792/17-а, від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 11 грудня 2018 року у справі № 826/12968/17, та висновкам постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 826/1001/15.

Послався на те, що крім того, відповідно до пунктів 36, 37 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 по справі № 823/2042/16, на яку посилається суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, вказано, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис. При цьому, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Вважає, що в судовому засіданні 14.08.2020 питання щодо необхідності залучення співвідповідачів по справі взагалі судом не ставилося на обговорення та не з`ясовувалось із учасниками справи. Судом лише було поставлено питання представнику позивача чи вважає він належним відповідачем по справі ПН КМНО Черленюх Л.В., на що представник позивача відповів позитивно

ПН КМНО Черленюх Л.В. до суду надала відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить останню залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відзив обґрунтований тим, що рішення суду ухвалене із дотриманням вимог закону.

Послалась на те, що суд не наділений самостійними правами залучати співвідповідачів, а таке залучення можливо лише за клопотанням позивача.

В підготовчих судових засіданнях неодноразово ставилося до обговорення питання чи визначився позивач з колом відповідачів і чи має якісь заяви з цього приводу, але позивач своїм правом залучити співвідповідачів не скористався.

Правом на подання відзиву також скористалось ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Надали пояснення аналогічні доводам відзиву нотаріуса.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4 та представника ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» - Репало О.О., за інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце її розгляду, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним нормам цивільного процесуального права рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 в якості відповідача зазначив ПН КМНО Черленюх Л.В. і просив визнати незаконною та скасувати реєстраційну дію ПН КМНО Черленюх Л.В. щодо внесення змін до запису в Єдиному державному реєстрі речових прав та нерухоме майно: номер запису про іпотеку 28034110 спеціальний розділ, номер та дата рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень 43131302 від 21.09.2018 в період дії обтяження у вигляді заборони вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) речових прав на нерухоме майно, що належить позивачу, а саме: на нежиле приміщення напівпідвалу 61а-2, 61а-3, 61а-5 в літ. «А-6», загальною площею 53,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, предметом позову є скасування рішення державного реєстратора ПН КМНО Черленюх Л.В.

В даному випадку спір між сторонами виник з приводу порушення права власності позивача ОСОБА_1 на нежиле приміщення напівпідвалу 61а-2, 61а-3, 61а-5 в літ. «А-6», загальною площею 53,2 кв.м., внаслідок дій з реєстрації такого права за третьою особою ТОВ «Дебт Менеджмент Груп», на підставі договору від 21.09.2018 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» про відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченого ПН КМНО Черленюх Л.В.

В своїх поясненнях в судовому засіданні, а також у відповіді на відзив на позовну заяву, позивач та його представник наполягали, що належним відповідачем по вказаній справі є саме ПН КМНО Черленюх Л.В. Правових підстав для залучення співвідповідачів по справі позивач та його представник не вбачали.

Відмовляючи у задоволенні вимог позову, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, а тому не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками районного суду.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд приходить до висновку, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права власності на нежиле приміщення напівпідвалу має розглядатися як спір, який пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нежиле приміщення іншою особою, за якою зареєстроване відповідне право. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої внесений відповідний запис у Держреєстр.

Такий висновок судової колегії узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладений в пункті 36 Постанови від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 зроблено правовий висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем не закриваючи провадження по справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачами у цій справі мають бути особи, в інтересах яких вчинено рішення, запис щодо державної реєстрації права чи обтяження, - ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Дебт Менеджмент Груп», як особа, до якої перейшло право вимоги.

Суд першої інстанції відповідно до ст. 89 ЦПК України належним чином оцінив наявні у справі докази, навів мотиви відхилення або врахування кожного доказу, доводами скарги не спростовуються висновки суду першої інстанції, які відповідають нормам матеріального і процесуального права.

З огляду на те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги цього висновку не спростували, тому колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 24 грудня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

А.В. Котелевець.