Справа № 148/2124/20
Провадження №2-з/148/9/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

18 грудня 2020 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Саламаха О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, поданою до подання позовної заяви. Заява мотивована тим, що заявник та ОСОБА_2 10.12.1977 зареєстрували шлюб. Під час шлюбу вони набули майно - житловий будинок з будованим кафе "А", прибудовою "а", "а1", підвалом "А/п" 1990 року будівництва. Дане нерухоме майно набуто ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №1-4392 від 03.08.1995. Відповідно до закону, що діяв на час набуття майна, а саме Кодексу про шлюб та сім`ю, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вказане майно, а тому він може відчужити дане майно без згоди заявника, що унеможливить виконання імовірного рішення. Таким чином, заявник звертається до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви про поділ майна.

Просить в цілях забезпечення позову накласти арешт на житловий будинок з будованим кафе "А", прибудовою "а", "а1", підвалом "А/п", загальною площею 1992,5 кв.м., житловою площею 435,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову, вважаю, що дана заява задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи у інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про відповідача, а також відповідність забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, судом встановлено, що 10.12.1977 між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 7).

Заявник на обгрунтування заяви про забезпечення позову надає копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 14.06.2019 державним реєстратором Тиврівської райдержадміністрації Вінницької області Мигдалюком Олегом Григоровичем. Відповідно до даного витягу за ОСОБА_2 зареєстровано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1992, кв. м., житловою площею 435,5 кв.м. з будованим кафе А, прибудовою а, а1, підвалом А/п, 1990 року побудови. Реєстрацію вказаного майна здійснено 11.06.2019 державним реєстратором Тиврівської районної державної адміністрації Магдалюком Олегом Григоровичем, на підставі договору купівлі-продажу серії та номер І-4392, виданого 03.08.1995 Тульчинською державною нотаріальною конторою.

Разом з тим, відповідно до заочного рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.02.2020 у справі № 148/2112/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій" до ОСОБА_2 , Тиврівської районної державної адміністрації (як державного реєстратора) про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, - визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права приватної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшим внесенням запису про скасування державної реєстрації прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вказане рішення суду набрало законної сили 03.07.2020. Судом, під час розгляду вказаної цивільної справи, встановлено, що договір купівлі-продажу від 03.08.1995, на підставі якого державним реєстратором Магданюком О.Г. за ОСОБА_2 зареєстровано право власності, рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.02.1997 визнано недійсним. Ухвалою судової колегії у цивільних справах Вінницького обласного суду рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.02.1997 залишено без змін.

Відповідачем у справі № 148/2112/19 Тиврівською районною державною адміністрацією (як державним реєстратором) 19.03.2020 подавалась заява про перегляд заочного рішення від 12.02.2020. Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.05.2020 заяву Тиврівської районної державної адміністрації про перегляд заочного рішення від 12.02.2020 залишено без задоволення.

Також, 09.07.2020 відповідач у справі № 148/2112/19 ОСОБА_2 подав заяву про перегляд заочного рішення від 12.02.2020. Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.09.2020 відмовлено ОСОБА_2 у поновленні строку звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 12.02.2020, а подану ним заяву про перегляд заочного рішення залишено без розгляду. Постановою Вінницького апеляційного суду від 03.11.2020 ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.09.2020 залишено без змін.

Таким чином, законних підтверджень того, що ОСОБА_2 володіє нерухомим майном, на яке просить накласти арешт заявник, не має.

Враховуючи вищевикладені обставини, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: