Справа № 372/190/19
Провадження № 2-159/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участю секретарів Авсюкевич Н.В., Ковтуненко Ю.В.,

за участю прокурора Тарасенко А.С.,

представника третьої особи Архиповець Ю.В.,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом першого заступника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ритм-Омега», Товариства з обмеженою відповідальністю «Солум» про визнання недійсними рішень та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , Публічне акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ»,

В С Т А Н О В И В:

Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив визнати недійсним рішення Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 06.02.03 за № 24-47 в частині надання земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_1 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_72 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; визнати недійсним рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради від 27.12.02 № 10/1; визнати недійсним рішення Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 15.04.03 № 27-20 в частині надання земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_73 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ; визнати недійсним рішення Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 06.02.03 № 24-43 в частині надання земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_74 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ; витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації земельні ділянки, розташовані в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області: з чужого незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю «РИТМ-ОМЕГА» з кадастровими номерами: :03:033:0059 площею 4,3160 га, :03:033:0068 площею 1,1690 га, :03:033:0071 площею 0,88 га, :03:033:0060 площею 4,1532 га, :03:033:0063 площею 2,7790 га, :03:033:0067 площею 1,28 га, :03:033:0069 площею 0,9510 га, :03:033:0061 площею 3,9308 га, :03:033:0066 площею 1,806 га. та з чужого незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛУМ» з кадастровими номерами: :03:033:0062 площею 3,309 га, :03:033:0065 площею 1,8515 га, :03:033:0072 площею 0,403 га, :03:033:0070 площею 0,9425 га, :03:033:0064 площею 2,129 га., а також просив стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області судовий збір.

В обгрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що прокуратурою Київської області під час вивчення законності відведення земельних ділянок в приватну власність в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області було встановлено факти порушення вимог земельного і водного законодавства.

Рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради від 27.12.02 № 10/1 ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 передано у приватну власність земельні ділянки площами по 0,50 га кожному на території смт. Козин для будівництва, обслуговування індивідуального житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.

За договорами купівлі-продажу №№ 3942, 3943, 3944, 3947, 3948 від 10.10.02 ОСОБА_54 , ОСОБА_41 , ОСОБА_49 , ОСОБА_40 , ОСОБА_45 на підставі державних актів на право власності на землю серії IV-КВ №№ 027179, 027180, 027178, 027184, 027185 від 04.03.02 відчужили свої земельні ділянки загальною площею 2,5 га ОСОБА_57 .

Інші вищезазначені перші власники на підставі договорів купівлі-продажу:

- №№ 1811, 1817, 1814, 1825 від 07.06.02, №№ 4025, 4029, 4033 від 16.08.02 відчужили свої земельні ділянки загальною площею 3,5 га ОСОБА_75 , якому видано державні акти на право власності на землю серії I-КВ №№ 067190, 067189, 053890 від 19.07.02;

- №№ 4038, 4041, 4045, 4049 від 16.08.02 відчужили свої земельні ділянки загальною площею 2 га ОСОБА_76 , якому видано державний акт на право власності на землю серії IV-КВ № 012922 від 12.09.02;

- №№ 1833, 1841,1829, 1837 від 07.06.02 відчужили свої земельні ділянки загальною площею 2 га ОСОБА_40 , якій видано державні акти на право власності на землю серії I-КВ №№ 067192, 067191 від 19.07.02.

Згідно договорів купівлі-продажу від 10.10.02 №№ 3938, 3939, 3940, 3941, 3945, 3946 ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_40 відчужили набуті у власність земельні ділянки ОСОБА_57 .

Придбані за договорами купівлі-продажу №№ від 3938-3948 від 10.10.02 загальною площею 10 га ОСОБА_57 за договором купівлі-продажу № 3584 від 11.09.03 продав ОСОБА_58 .

Рішенням Козинської селищної ради 4 сесії 24 скликання від 06.02.03 № 24-47 ОСОБА_1 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 передано у приватну власність земельні ділянки площами по 0,40 га кожному на території АДРЕСА_1 для будівництва, обслуговування індивідуального житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.

На підставі договору купівлі-продажу № 3587 ОСОБА_1 відчужила свою земельну ділянку в рівних частинах на користь ОСОБА_57 та ОСОБА_58 .

Інші вищезазначені перші власники на підставі договорів купівлі-продажу №№ 3581, 3578, 3575, 3572, 3569, 3566, 3563, 3560, 3557, 3554, 3551, 3545, 3548 від 11.09.03 відчужили свої земельні ділянки ОСОБА_58 .

На підставі всіх вищеперелічених договорів ОСОБА_58 10.12.03 видано державний акт на право власності на землю серія РЗ № 313506, яким посвідчено його право власності на дві земельні ділянки: ділянка № НОМЕР_1 площею 12,4 га і ділянка № НОМЕР_2 площею 3 га (усього 15,4 га).

В подальшому, за договором купівлі-продажу № 5763 від 28.12.05 ОСОБА_58 продав зазначені земельні ділянки загальною площею 15,4 га ОСОБА_57 .

Також рішенням Козинської селищної ради 4 сесії 24 скликання від 06.02.03 № 24-47 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_72 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 передано у приватну власність земельні ділянки площами по 0,40 га кожному на території АДРЕСА_1 для будівництва, обслуговування індивідуального житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. На підставі договорів купівлі-продажу №№ 3590, 3593, 3596, 3599, 3602, 3605, 3608, 3614, 3617, 3620, 3623, 3626, 3629, 3632, 3635 від 11.09.03 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_72 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 відчужили свої земельні ділянки ОСОБА_57 .

Рішенням Козинської селищної ради 5 сесії 24 скликання від 15.04.03 № 27-20 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_73 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 передано у приватну власність земельні ділянки площами по 0,40 га кожному на території АДРЕСА_1 для будівництва, обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. На підставі договорів купівлі-продажу №№ 3638, 3641, 3644 від 11.09.03 та №№ 4349, 4352, 4355, 4358, 4406 від 03.11.03 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_73 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 відчужили свої земельні ділянки ОСОБА_57 .

Рішенням Козинської селищної ради 4 сесії 24 скликання від 06.02.03 № 24-43 ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_74 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 передано у приватну власність земельні ділянки площами по 0,35 га кожному на території АДРЕСА_1 для будівництва, обслуговування індивідуального житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. На підставі договорів купівлі-продажу №№ 4361, 4364, 4367, 4370, 4373, 4376, 4379, 4382, 4385, 4388, 4391, 4394, 4397, 4400, 4403 від 03.11.03 ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_74 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 відчужили свої земельні ділянки ОСОБА_57 .

На підставі всіх вищеперелічених договорів купівлі-продажу ОСОБА_57 :

28.06.06 на частину придбаних земельних ділянок видано державний акт на право власності серія ЯГ № 207157, зокрема на 5 земельних ділянок загальною площею 10,7468 га: :03:033:0063 площею 2,7790 га, :03:033:0067 площею 1,28 га, :03:033:0069 площею 0,9510 га, :03:033:0061 площею 3,9308 га, :03:033:0066 площею 1,806 га.

23.06.06 на частину придбаних земельних ділянок видано державний акт на право власності серія ЯГ № 207159, зокрема на 4 земельні ділянки загальною площею 10,5182 га: :03:033:0059 площею 4,3160 га, :03:033:0068 площею 1,1690 га, :03:033:0071 площею 0,88 га, :03:033:0060 площею 4,1532 га.

23.06.06 на частину придбаних земельних ділянок видано державний акт на право власності серія ЯГ № 207158, зокрема на 5 земельних ділянок загальною площею 8,6350 га: :03:033:0062 площею 3,309 га, :03:033:0065 площею 1,8515 га, :03:033:0072 площею 0,403 га, :03:033:0070 площею 0,9425 га, :03:033:0064 площею 2,129 га.

В подальшому, 29.10.07 року згідно протоколу № 6 загальних зборів учасників ТОВ «Ритм-Омега» ОСОБА_57 земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0063, :03:033:0067, :03:033:0069, :03:033:0061, :03:033:0066, :03:033:0059, :03:033:0068, :03:033:0071, :03:033:0060, як землі для ведення особистого селянського господарства та землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), вніс до статутного фонду цього товариства.

На підставі протоколу № 6 загальних зборів учасників ТОВ «Ритм-Омега» 21.02.14 та 26.02.14 видані свідоцтва про право власності №№ 18102421, 18105534, 18100528, 18096251, 18319264, 18318636, 18319479, 18319711, 18318993, які зареєстровано Реєстраційною службою Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за№№ 11103780, 11105321, 11101347, 11098979, 11232424, 11232116, 11232561, 11232679, 11232287.

Поряд з цим, на підставі договору іпотеки № І-08-57/КД від 25.07.08 та договору № 1 від 08.09.08 про внесення змін до договору іпотеки ОСОБА_57 передав в іпотеку ВАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» (на даний час реорганізовано у ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ») земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0062, :03:033:0065, :03:033:0072, :03:033:0070, :03:033:0064 для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_58 за кредитним договором № КФ/08-57КД від 25.07.08.

На підставі виконавчого напису № 1798 від 31.05.10, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В., а також на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 12.12.12 ТОВ «Солум» видано свідоцтво № 6954 від 25.11.13 про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме земельних ділянок з кадастровими номерами :03:033:0062, :03:033:0065, :03:033:0072, :03:033:0070, :03:033:0064.

На підставі вказаного свідоцтва за ТОВ «Солум» приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. 25.11.13 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельні ділянки за №№ 8301471, 8304674, 8306753, 8305693, 8303568.

При прийнятті Козинською селищною радою і її виконавчим комітетом вищевказаних рішень, порушено вимоги законодавства, оскільки відповідно до листа Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 293 від 15.08.18 установлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0059, :03:033:0068, :03:033:0071, :03:033:0060, :03:033:0063, :03:033:0067, :03:033:0069, :03:033:0061, :03:033:0066, :03:033:0062, :03:033:0065, :03:033:0072, :03:033:0070, :03:033:0064 на момент прийняття оскаржуваних рішень селищної ради та станом на даний час повністю накладаються на землі водного фонду, а саме водну поверхню Канівського водосховища на р. Дніпро, що підтверджується схемами накладення спірних земельних ділянок згідно матеріалів космічної зйомки від 2002 та 2016 років на землі водного фонду, виготовленими КДПГККГС «Київгеоінформатика».

Отже, земельні ділянки, виділені у приватну власність оспорюваними рішеннями Козинської селищної ради та її виконавчого комітету для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також для ведення особистого селянського господарства, в дійсності є землями водного фонду, оскільки є складовою частиною Канівського водосховища та знаходяться за межами смт. Козин, тому зазначені вище рішення суперечать вимогам закону, як і отримані в подальшому громадянами державні акти, укладені угоди щодо відчуження земельних ділянок та правові дії щодо внесення їх до статутного фонду юридичної особи та надання в іпотеку також є незаконними.

Прокурор зазначає в позовній заяві, що оскільки спірні земельні ділянки вибули з власності держави поза її волею в особі належного розпорядника - Київської обласної державної адміністрації, внаслідок прийняття незаконних рішень сільської ради і її виконавчого комітету, а отже існують всі правові підстави для витребування їх з незаконного володіння ТОВ «Ритм-Омега» та ТОВ «Солум» на підставі ст.ст. 387, 388 Цивільного кодексу України. З огляду на викладені в позовній заяві обставини, прокурор просив позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідачів судові витрати у відшкодування сплаченого судового збору.

Ухвалою судді від 04.07.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 02.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні прокурор Тарасенко А.С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити повністю з підстав наведених в ньому. Окрім того, вказувала, що підставами для скасування рішень є прийняття рішення виконавчим комітетом Козинської селищної ради та рішенням Козинської селищної ради вимог земельного і водного законодавства при виділенні земельних ділянок зп рахунок земель водного фонду, розпорядником яких є Київська обласна державна адміністрація.

Представник позивача Київської обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання, в якому зазначив про те, що Київська обласна державна адміністрація повністю підтримує позовні вимоги прокурора в даній справі та просить розглянути справу у відсутність свого представника.

Відповідач ОСОБА_46 в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, оскільки на даний час проходить курс лікування за межами України та посуті заяви письмово пояснила, що ніколи не зверталась з заявою на отримання земельної ділянки в смт Козин, а тому хто і яким чином зміг оформити на її ім`я зазначену в позові земельну ділянку їй невідомо, можливо це було зроблено як вона вважає в межах якоїсь шахрайської схеми крадіжки землі, оскільки серед прізвищ відповідачів вона побачила трьох осіб, які з нею разом працювали на «Дарницькому комбінаті будівельних матеріалів і конструкцій», керівництво якого мало доступ до їх даних, а тому вважає, що земля повинна бути повернута тому, хто за законом має право на неї, а з урахуванням наданих нею письмових пояснень, суд прийме правильне рішення.

Відповідач ОСОБА_51 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та пояснив в ній, що ніяких документів на землю в нього не було, будь-яких договорів він не укладав та писав про відмову від земельної ділянки.

Представник відповідача Ковальчук В.Л., яка представляє інтереси ТОВ «Солум» в судове засідання не з`явилась, подала заяву про застосування строку позовної давності, в якій просила відмовити в задоволенні позову прокурора з підстав пропущення ним строку звернення до суду по всіх вимогах.

Представник відповідача ОСОБА_77 , яка представляє інтереси ОСОБА_24 про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, процесуальних заяв, клопотань та відзиву на позов не надавав, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Архиповець Ю.В., яка представляє інтереси ПАТ«Піреус Банк МКБ», в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечувала, просила відмовити в позові, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, а також подала письмове пояснення щодо позову, в якому також просила відмовити в задоволенні позову з застосуванням строків давності.

Відповідач ОСОБА_29 про розгляд справи повідомлялись належним чином, в судове засідання не з`явились, подала заяву до суду, в якій просила розглядати справу у її відсутність та позов визнала повністю.

Відповідачі ОСОБА_49 , ОСОБА_16 , ОСОБА_41 про розгляд справи повідомлялись належним чином, в судове засідання не з`явились, подали клопотання до суду, в яких просили розглядати справу у їх відсутність, вказали що ніяких дій, що стосуються приватизації ними земельних ділянок не вчиняли та просили визнати їх неналежним відповідачем.

Відповідач ОСОБА_23 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що земельну ділянку у власність на підставі рішення Козинської селищної ради не отримував та не відчужував, позов прокурора підтримує та просить не стягувати з нього судовий збір.

Відповідач, Козинська селищна рада Обухівського району Київської області, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання свого представника не направив, процесуальних заяв, клопотань та відзиву на позов не надавав, причини неявки суду не повідомив.

Інші учасники по справі про розгляд справи повідомлялись належним чином, в судове засідання не з`явились, процесуальних заяв, клопотань не подавали, причини неявки суду не повідомили.

Суд вислухавши прокурора, представника третьої особи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради від 27.12.2002 року № 10/1 ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 передано у приватну власність земельні ділянки площами по 0,50 га кожному на території смт. Козин для будівництва, обслуговування індивідуального житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.

За договорами купівлі-продажу №№ 3942, 3943, 3944, 3947, 3948 від 10.10.02 року ОСОБА_54 , ОСОБА_41 , ОСОБА_49 , ОСОБА_40 , ОСОБА_45 на підставі державних актів на право власності на землю серії IV-КВ №№ 027179, 027180, 027178, 027184, 027185 від 04.03.02 відчужили свої земельні ділянки загальною площею 2,5 га ОСОБА_57 .

За договорами купівлі-продажу №№ 1811, 1817, 1814, 1825 від 07.06.02, №№ 4025, 4029, 4033 від 16.08.02 року інші первісні набувачі відчужили свої земельні ділянки загальною площею 3,5 га ОСОБА_75 , якому видано державні акти на право власності на землю серії I-КВ №№ 067190, 067189, 053890 від 19.07.02;

За договорами купівлі-продажу №№ 4038, 4041, 4045, 4049 від 16.08.02 відчужили свої земельні ділянки загальною площею 2 га ОСОБА_76 , якому видано державний акт на право власності на землю серії IV-КВ № 012922 від 12.09.02;

За договорами купівлі-продажу №№ 1833, 1841,1829, 1837 від 07.06.02 відчужили свої земельні ділянки загальною площею 2 га ОСОБА_40 , якій видано державні акти на право власності на землю серії I-КВ №№ 067192, 067191 від 19.07.02.

Згідно договорів купівлі-продажу від 10.10.02 №№ 3938, 3939, 3940, 3941, 3945, 3946 ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_40 відчужили набуті у власність земельні ділянки ОСОБА_57 .

Придбані за договорами купівлі-продажу №№ від 3938-3948 від 10.10.02 загальною площею 10 га ОСОБА_57 за договором купівлі-продажу № 3584 від 11.09.03 відчужив ОСОБА_58 .

Рішенням Козинської селищної ради 4 сесії 24 скликання від 06.02.03 № 24-47 ОСОБА_1 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 передано у приватну власність земельні ділянки площами по 0,40 га кожному на території АДРЕСА_1 для будівництва, обслуговування індивідуального житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.

На підставі договору купівлі-продажу № 3587 ОСОБА_1 продала свою земельну ділянку в рівних частинах на користь ОСОБА_57 та ОСОБА_58 .

Інші вищезазначені перші власники на підставі договорів купівлі-продажу №№ 3581, 3578, 3575, 3572, 3569, 3566, 3563, 3560, 3557, 3554, 3551, 3545, 3548 від 11.09.03 відчужили свої земельні ділянки ОСОБА_58 .

На підставі всіх вищеперелічених договорів ОСОБА_58 10.12.03 видано державний акт на право власності на землю серія РЗ № 313506, яким посвідчено його право власності на дві земельні ділянки: ділянка № НОМЕР_1 площею 12,4 га і ділянка № НОМЕР_2 площею 3 га (усього 15,4 га).

В подальшому, за договором купівлі-продажу № 5763 від 28.12.05 ОСОБА_58 продав зазначені земельні ділянки загальною площею 15,4 га ОСОБА_57 .

Також рішенням Козинської селищної ради 4 сесії 24 скликання від 06.02.03 № 24-47 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_72 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 передано у приватну власність земельні ділянки площами по 0,40 га кожному на території АДРЕСА_1 для будівництва, обслуговування індивідуального житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. На підставі договорів купівлі-продажу №№ 3590, 3593, 3596, 3599, 3602, 3605, 3608, 3614, 3617, 3620, 3623, 3626, 3629, 3632, 3635 від 11.09.03 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_72 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 відчужили свої земельні ділянки ОСОБА_57 .

Рішенням Козинської селищної ради 5 сесії 24 скликання від 15.04.03 № 27-20 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_73 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 передано у приватну власність земельні ділянки площами по 0,40 га кожному на території АДРЕСА_1 для будівництва, обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. На підставі договорів купівлі-продажу №№ 3638, 3641, 3644 від 11.09.03 та №№ 4349, 4352, 4355, 4358, 4406 від 03.11.03 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_73 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 відчужили свої земельні ділянки ОСОБА_57 .

Рішенням Козинської селищної ради 4 сесії 24 скликання від 06.02.03 № 24-43 ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_74 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 передано у приватну власність земельні ділянки площами по 0,35 га кожному на території АДРЕСА_1 для будівництва, обслуговування індивідуального житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. На підставі договорів купівлі-продажу №№ 4361, 4364, 4367, 4370, 4373, 4376, 4379, 4382, 4385, 4388, 4391, 4394, 4397, 4400, 4403 від 03.11.03 ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_74 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 відчужили свої земельні ділянки ОСОБА_57 .

На підставі всіх вищезазначених договорів купівлі-продажу ОСОБА_57 :

28.06.06 року на частину придбаних земельних ділянок видано державний акт на право власності серія ЯГ № 207157, зокрема на 5 земельних ділянок загальною площею 10,7468 га: :03:033:0063 площею 2,7790 га, :03:033:0067 площею 1,28 га, :03:033:0069 площею 0,9510 га, :03:033:0061 площею 3,9308 га, :03:033:0066 площею 1,806 га.

23.06.06 року на частину придбаних земельних ділянок видано державний акт на право власності серія ЯГ № 207159, зокрема на 4 земельні ділянки загальною площею 10,5182 га: :03:033:0059 площею 4,3160 га, :03:033:0068 площею 1,1690 га, :03:033:0071 площею 0,88 га, :03:033:0060 площею 4,1532 га.

23.06.06 року на частину придбаних земельних ділянок видано державний акт на право власності серія ЯГ № 207158, зокрема на 5 земельних ділянок загальною площею 8,6350 га: :03:033:0062 площею 3,309 га, :03:033:0065 площею 1,8515 га, :03:033:0072 площею 0,403 га, :03:033:0070 площею 0,9425 га, :03:033:0064 площею 2,129 га.

В подальшому, 29.10.07 згідно протоколу № 6 загальних зборів учасників ТОВ «Ритм-Омега» ОСОБА_57 земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0063, :03:033:0067, :03:033:0069, :03:033:0061, :03:033:0066, :03:033:0059, :03:033:0068, :03:033:0071, :03:033:0060, як землі для ведення особистого селянського господарства та землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), вніс до статутного фонду цього товариства.

На підставі протоколу № 6 загальних зборів учасників ТОВ «Ритм-Омега» 21.02.14 та 26.02.14 видані свідоцтва про право власності №№ 18102421, 18105534, 18100528, 18096251, 18319264, 18318636, 18319479, 18319711, 18318993, які зареєстровано Реєстраційною службою Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за№№ 11103780, 11105321, 11101347, 11098979, 11232424, 11232116, 11232561, 11232679, 11232287.

На підставі договору іпотеки № І-08-57/КД від 25.07.08 та договору № 1 від 08.09.08 про внесення змін до договору іпотеки ОСОБА_57 передав в іпотеку ВАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» (на даний час реорганізовано у ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ») земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0062, :03:033:0065, :03:033:0072, :03:033:0070, :03:033:0064 для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_58 за кредитним договором № КФ/08-57КД від 25.07.08.

На підставі виконавчого напису № 1798 від 31.05.10 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В., а також на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 12.12.12 ТОВ «Солум» видано свідоцтво № 6954 від 25.11.13 року про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а саме земельних ділянок з кадастровими номерами :03:033:0062, :03:033:0065, :03:033:0072, :03:033:0070, :03:033:0064.

На підставі вказаного свідоцтва за ТОВ «Солум» приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. 25.11.13 року зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельні ділянки за №№ 8301471, 8304674, 8306753, 8305693, 8303568.

Відповідно до інформаційного листа Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 293 від 15.08.18 та схем накладення земельних ділянко на землі водного фонду ( викопіювання на 2016 рік та на 2002 рік), встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:033:0059, :03:033:0068, :03:033:0071, :03:033:0060, :03:033:0063, :03:033:0067, :03:033:0069, :03:033:0061, :03:033:0066, :03:033:0062, :03:033:0065, :03:033:0072, :03:033:0070, :03:033:0064 на момент прийняття оскаржуваних рішень селищної ради та станом на даний час повністю накладаються на землі водного фонду, а саме водну поверхню Канівського водосховища на р. Дніпро.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.ст. 19, 20 Земельного кодексу України усі землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі на землі сільськогосподарського призначення й землі водного фонду, а віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції.

Відповідно до ст. 3 Водного кодексу України усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд, до якого, серед іншого, належать поверхневі води - водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали, інші водні об`єкти.

В ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України та ст. 4 Водного кодексу України зазначено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, островами, а також прибережні захисні смуги вздовж цих річок.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, п. «д» ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.

До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом (імперативна норма закону).

Такий єдиний випадок передбачений ч. 2 ст. 59 Земельного кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів).

Крім того, зі змісту положень ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України та ст.ст. 3, 4 Водного кодексу України вбачається, що до складу земель водного фонду України також віднесено землі прибережних захисних смуг, на яких хоча і не розташований водний фонд, але за своїм призначенням вони сприяють його функціонуванню.

Так, згідно з приписами ст.ст. 1, 88, 89 Водного кодексу України, ст.ст. 60, 61 Земельного кодексу України прибережна захисна смуга є частиною водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони. На земельних ділянках такої категорії, зокрема, заборонено розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і заліснення), а також садівництво та городництво, зберігання та застосування пестицидів і добрив.

Ширина прибережних захисних смуг визначена ч. 2 ст. 88 Водного кодексу України, ч. 2 ст. 60 Земельного кодексу України та становить для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів від урізу води в меженний період.

Статтею 88 Водного кодексу України та ст. 60 Земельного кодексу України передбачено, що розміри і межі прибережних захисних смуг встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Пунктами 1, 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.96 № 486, передбачено, що розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації, яка узгоджується з Мінприроди, Держводагентством і територіальними органами Держземагентства.

Аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначаються нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу такої прибережної захисної смуги, її розмір і межі, встановлені законодавством. І лише у разі знаходження водного об`єкта у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга може установлюватися за відповідним проектом землеустрою з урахуванням конкретних умов, що склалися, тобто таку смугу може бути зменшено або збільшено.

Водночас, відсутність цього проекту та невизначення відповідними органами державної влади чи органами місцевого самоврядування на місцевості меж прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватись як відсутність такої прибережної захисної смуги загалом та можливість передавати до її встановлення у приватну власність ділянок, що входять до нормативно визначеної 100-метрової прибережної захисної смуги.

Більше того, ст. 60 Земельного кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель, садівництво та городництво.

Таким чином, при наданні в користування або у власність земельних ділянок навколо водних об`єктів, незалежно від того чи вони є природними або ж штучно створеними, необхідно забезпечувати дотримання положень щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг шляхом урахування при розгляді матеріалів про надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України і ст. 60 Земельного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку, з урахуванням конкретної ситуації.

Аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд України в постанові від 22.04.15 у справі № 6-52цс15, а також Велика палата Верховного Суду в постановах від 15.05.18 у справі № 372/2180/15-ц, від 30.05.18 у справі № 469/1393/16-ц, правові висновки у яких в силу ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України мають враховуватися судом.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України, громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Крім того, ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України передбачено, що для ведення особистого селянського господарства надаються у користування виключно землі сільськогосподарського призначення, а не землі водного фонду прибережної захисної смуги.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що не передбачено можливості відведення земель водного фонду для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, більш того, взагалі заборонено розорювання земель, садівництво та городництво.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.11.13 у справі № 6-123цс13.

Відповідно до п.п. «а», «б» ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Натомість, відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на

їх території із земель державної власності у власність та у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених ч.ч. 3, 7 цієї статті.

Установлено, що у 1995 році Інститутом землеустрою Української Академії Аграрних наук розроблено проект формування території та встановлення меж Козинської селищної ради народних депутатів (смт. Козин Обухівського району). Загальна площа смт. Козин за вказаним проектом становила 426,3 га.

Обухівською районною радою 21.12.01 прийнято рішення № 206.16.ХХІІІ «Про зміну меж селища Козин», яким затверджено нову площу та межі смт. Козин - 3071 га.

Рішеннями Київської обласної ради ХХIV скликання від 18.09.03 та від 27.05.04 № № 117-09-ХХIV і 183-14-ХХIV «Про встановлення меж населених пунктів Київської області» затверджено нові межі смт. Козин - площею 3943,7 га та 3808,3 га відповідно.

На підставі протесту прокуратури Київської області від 26.10.05 року Київської обласною радою скасовано вказані вище рішення «Про встановлення меж населених пунктів Київської області», у зв`язку з чим на момент прийняття рішенням Козинської селищної ради від 16.12.08 № 24 діяли межі і площа смт. Козин, затверджені рішенням Обухівської районної ради від 21.12.01 № 206.16.ХХІІІ.

Водночас, згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Київській області (лист від 30.11.17 № 21-10-0.11-18188/2-17) документація із землеустрою щодо встановлення (зміни) меж смт. Козин Обухівського району, що затверджена рішенням Обухівської районної ради від 21.12.01 № 206.16.ХХІІІ «Про зміну меж селища Козин», до вказаного Управління та його територіальних органів не передавалась, в місцевому фонді документації із землеустрою не обліковується, а відомості про межі адміністративно-територіальної одиниці смт. Козин до Національної кадастрової системи Державного земельного кадастру не внесено.

Відповідно до інформації Козинської селищної ради (лист від 16.01.18 № 45) будь-якою інформацією щодо закріплення меж території межовими знаками селищна рада не володіє, так само інформація щодо технічної документації із землеустрою щодо встановлення і зміни меж селища Козин та рішення ради, яким така документація затверджена, в Козинській селищній раді відсутня.

Таким чином, з урахуванням правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 11.07.18 у справі № 911/4654/15 та в постанові Верховного Суду України від 27.09.17 у справі № 6-2686цс16, межі смт. Козин Обухівського району, затверджені рішенням Обухівської районної ради від 21.12.01 № 206.16.ХХІІІ «Про зміну меж селища Козин», вважаються не встановленими.

Згідно п. 12 Перехідних Положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Отже, земельні ділянки, виділені у приватну власність оспорюваними рішеннями Козинської селищної ради та її виконавчого комітету для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також для ведення особистого селянського господарства, в дійсності є землями водного фонду, оскільки є складовою частиною Канівського водосховища та знаходяться за межами смт. Козин.

З огляду на вищезазначені обставини, беручи до уваги положення ст.ст. 17, 84, 122, п. 12 Перехідних Положень Земельного кодексу України, спірні у справі земельні ділянки відчужені за рахунок земель державної власності водного фонду, належним розпорядником яких є Київська обласна державна адміністрація, а Козинська селищна рада взагалі не мала повноважень на розпорядження спірними земельними ділянками.

Отже, надання у приватну власність земельних ділянок, які за рахунок земель державної власності водного фонду неналежним розпорядником, суперечить нормам статей ЗК України та ВК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Встановивши, що земельні ділянки, які передані рішенням Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 06.02.03 за № 24-47 в частині надання земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_1 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_72 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , рішенням виконавчого комітету Козинської селищної ради від 27.12.02 № 10/1; рішенням Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 15.04.03 № 27-20 в частині надання земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_73 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , рішенням Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 06.02.03 № 24-43 в частині надання земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_74 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , є землями водного фонду, щодо яких установлено спеціальний правовий режим та законодавством України не передбачено безоплатне передавання земель водного фонду у приватну власність, а отже суд прийшов до висновку про незаконність таких рішень та їх скасування, а позов в цій частині підлягає до задоволення.

Під час розгляду справи представником відповідача Ковальчук В.Л., яка представляє інтереси ТОВ «Солум та представником третьої особи Архиповець Ю.В., яка представляє інтереси ПАТ«Піреус Банк МКБ» та відповідача подано заяви про застосування позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Отже, позовна давність є строком для подання позову як безпосередньо суб`єктом, право якого порушене (зокрема і державою, що наділила для виконання відповідних функцій у спірних правовідносинах певний орган державної влади, який може звернутися до суду), так і прокурором, уповноваженим законом звертатися до суду з позовом в інтересах держави як носія порушеного права, від імені якої здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах може певний її орган.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

І в разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган (пункти 46, 48, 65-66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Для цілей застосування частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач (частина перша статті 30 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; частина перша статті 48 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Верховним Судом); тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача.

Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Статті 387 і 388 ЦК України не вказують на те, що приписи про позовну давність не застосовуються до правовідносин, врегульованих приписами вказаних статей, а стаття 268 цього Кодексу не передбачає, що вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння належить до вимог, на які позовна давність не поширюється. Крім того, сутність вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння не виключає застосування до неї позовної давності.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 18 березня 2008 року у справі «Dacia S.R.L.» проти Молдови» (Dacia S.R.L. v. Moldova, заява № 3052/04) встановив, що припис Цивільного кодексу Молдови, згідно з яким позовна давність не поширювалася на позови державних організацій про повернення державного майна з незаконного володіння інших організацій чи громадян, сам по собі суперечить статті 6 Конвенції, оскільки у справі не було надано жодних аргументів на обґрунтування того, чому державні організації у цих випадках мають бути звільнені від обов`язку додержувати установлених строків давності, котрі б в аналогічних ситуаціях перешкодили розгляду позовів, поданих приватними особами чи компаніями. Це, на думку ЄСПЛ, потенційно може призводити до руйнування багатьох усталених правовідносин і надає дискримінаційну перевагу державі без будь-якої переконливої підстави. ЄСПЛ констатував, що зміна правовідносин, які стали остаточними внаслідок спливу позовної давності або мали би стати остаточними, якби позовну давність було застосовано без дискримінації на користь держави, є несумісним із принципом правової визначеності (§ 77).

На віндикаційні позови держави та територіальних громад (в особі органів державної влади та місцевого самоврядування відповідно) поширюється загальна позовна давність. Для уникнення дискримінаційної переваги цих суб`єктів порівняно з іншими суб`єктами права вони мають нести ризик застосування наслідків спливу позовної давності для оскарження виданих ними правових актів.

Зміна правовідносин, які стали остаточними внаслідок спливу позовної давності або мали би стати остаточними, якби позовна давність була застосована без дискримінації на користь держави, є несумісною з принципом правової визначеності.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац 2 частини другої статті 45 ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року). Аналогічний припис закріплений у частині четвертій статті 56 ЦПК України, чинного з 15 грудня 2017 року.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Суд вважає, що, якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, аналогічні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-1852цс16 і Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц та від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц).

У постанові від 20 червня 2018 року у справі № 697/2751/14-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для вирішення питання про дотримання строку звернення до суду за захистом прав, суду слід встановити, коли прокурор дізнався чи міг дізнатися про порушення інтересів держави.

Вказаний висновок Велика Палата Верховного Суду конкретизувала: позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У справі, що розглядається, перший заступник прокурора Київської області дізнався про порушення інтересів держави оскаржуваними рішеннями виконавчого Козинської селищної ради Обухівського району Київської області та її комітету лише 15 серпня 2018 року після отримання та опрацювання інформації, наданої ДП «Київгеоінформатика», що не спростовано учасниками справи, а позов пред`явив 16 січня 2019 року, тобто в межах позовної давності. Так зі змісту оскаржуваних рішень Козинської селищної ради Обухівського району Київської області її виконавчого комітету неможливо було достеменно встановити приналежність спірних земельних ділянок до земель водного фонду, оскільки: а) в них зазначено, що громадянам передаються у приватну власність землі для будівництва та обслуговування індивідуальних житлових будинків та ведення особистого селянського господарства та питання щодо зміни цільового призначення спірних земельних ділянок взагалі не вирішувалось. Будь-яких інших доказів обізнаності органів прокуратури з наявністю порушень вимог земельного законодавства, що стали підставою для звернення до суду з даним позовом, матеріали справи не містять і судом не встановлено. Таким чином, суд приходить до висновку те що заяви про пропуск заступником прокурора Київської області позовної давності в частині позовних вимог щодо визнання недійсним рішення Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 06.02.03 за № 24-47 в частині надання земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_1 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_72 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , визнання недійсним рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради від 27.12.02 № 10/1, визнання недійсним рішення Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 15.04.03 № 27-20 в частині надання земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_73 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ; визнання недійсним рішення Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 06.02.03 № 24-43 в частині надання земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_74 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ; є безпідставними.

Щодо вимог першого заступника прокурора Київської області про витребовування на користь держави земельних ділянок, що розташовані в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області з чужого незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю «РИТМ-ОМЕГА» з кадастровими номерами: :03:033:0059 площею 4,3160 га, :03:033:0068 площею 1,1690 га, :03:033:0071 площею 0,88 га, :03:033:0060 площею 4,1532 га, :03:033:0063 площею 2,7790 га, :03:033:0067 площею 1,28 га, :03:033:0069 площею 0,9510 га, :03:033:0061 площею 3,9308 га, :03:033:0066 площею 1,806 га, з чужого незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛУМ» з кадастровими номерами: :03:033:0062 площею 3,309 га, :03:033:0065 площею 1,8515 га, :03:033:0072 площею 0,403 га, :03:033:0070 площею 0,9425 га, :03:033:0064 площею 2,129 га. суд зазначає наступне.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді.

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача, що кореспондується з зазначеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплені у частині другій статті 16 ЦК України. Глава 29 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України).

Перелік способів захисту земельних прав викладений у частині третій статті 152 ЗК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним вказаною частиною, або ж іншим способом, який передбачений законом, про що зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України , що відповідає висновку Верховного Суду України, сформульованому у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15.

Заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу про що зазначено у висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. На негаторний позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, поки існують провідносини та правопорушення.

Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку необхідно розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду, про що зазначає у своїх постановах Велика Палата Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19)). Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку, про що зазначає в своїй постанові Велика Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18)).

Тобто належним та ефективним способом захисту прав власності на землі водного фонду є негаторний позов про повернення земельної ділянки, який може бути пред`явленим упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду і на вказану вимогу не поширюється позовна давність.

Проте, у цій справі, позивачем заявлено вимогу про витребовування земельних ділянок в порядку віндикації з посиланням як на правову підставу такої вимоги на статтю 388 ЦК України, тому у цій справі вимога про витребовування земельної ділянки не підлягає задоволенню.

Отже, з огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині визнання недійсними рішень щодо передачі у приватну власність первісних власників земельних ділянок, що є землями водного фонду та відмову у задоволенні позовних вимог щодо витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Ритм-Омега», Товариства з обмеженою відповідальністю «Солум» на користь держави.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, суд у рішенні розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді. Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищенаведене, та те, що судом встановлено порушення законодавства при винесенні оскаржуваних рішень саме Козинською селищною радою Обухівського району Київської області, а не іншими відповідачами у справі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача Козинської селищної ради Обухівського району Київської області на користь Київської обласної прокуратури підлягають стягненню судові витрати у розмірі 60000 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.1, 4, 12, 56, 57, 77, 80, 81, 197, 200, 263-266 ЦПК України, відповідно до ст.ст.4,5,16,21,203,215, 256-267 321, 328, 373, 388, 392 ЦК України, ст.ст.2,4,79 ЗК УРСР, ст.ст.88, 89, 91 Водного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов першого заступника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ритм-Омега», Товариства з обмеженою відповідальністю «Солум» про визнання недійсними рішень та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , Публічне акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ» - задовольнити частково.

Визнати недійсним рішення Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 06.02.2003 за №24-47 в частині надання земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_1 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_72 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Визнати недійсним рішення виконавчого комітет Козинської селищної ради від 27.12.2002 № 10/1.

Визнати недійсним рішення Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 15.04.2003 № 27-20 в частині надання земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_73 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 .

Визнати недійсним рішення Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 06.02.2003 № 24-43 в частині надання земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_74 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 .

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з Козинської селищної ради Обухівського району Київської області на користь Київської обласної прокуратури судові витрати у розмірі 60000 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28.12.2020

Суддя О.Б. Тиханський