Справа № 419/1790/20
Провадження № 2/419/367/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря Московченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказало, що 04.02.2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 шляхом підписання заяви про отримання банківських послуг укладено кредитний договір № б/н, за яким Банк надав відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн.

04.02.2010 року відповідачем також було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2020 року має заборгованість 137777,15 грн, яка складається з наступного: 1944,99 грн - заборгованість за кредитом, 133932,16 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 0,00 заборгованість за комісією, 1900,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

В зв`язку з вищевикладеним, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 137777,15 грн за кредитним договором б/н від 04.02.2020 року та судові витрати у розмірі 2102 грн.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 07 жовтня 2020 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено до розгляду по суті.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 26.11.2020 року було відмовлено у прийнятті відзиву ОСОБА_1 та повернуто відповідачу.

Представник позивача до суду не з`явився, просив провести розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідачем до суду не подано відзиву на позовну заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи у суді, а саме за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання направлялась позовна заява з додатками, ухвала про відкриття провадження у справі та судове повідомлення, яке було отримано особисто 20.10.2020 року відповідно до корінця рекомендованого повідомлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.02.2010 року АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з відповідачем, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 2000,00 грн, шляхом підписання заяви, яка за своєю формою є анкетою, про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 11).

У заяві зазначено, що відповідач ознайомилась і погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмову вигляді, а також погодилась з тим, що дана заява разом Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з заявою відповідач виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, базова процентна ставка, розмір щомісячних платежів, комісія, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. Вказана довідка підписана відповідачкою 04 лютого 2010 року, що свідчить про її ознайомлення та згоду з запропонованими банком умовами кредитування, а саме про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в якій зазначений розмір кредитного ліміту, процента відсоткова ставка по кредиту 2,5% в місяць на залишок заборгованості, що підтверджується її підписом на заяві.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» за договором, в якій містяться тарифи банку, базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) складає 2,5%. Отже, виходячи із тарифів банку, відсоткова ставка на рік за укладеним сторонами договором складає 30% річних (а.с. 12).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.07.2020 року має заборгованість 137777,15 грн, яка складається з наступного: 1944,99 грн - заборгованість за кредитом, 133932,16 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 0,00 заборгованість за комісією, 1900,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с.4-8).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що ОСОБА_1 надавалися кредитні картки за № НОМЕР_1 зі строком дії 11/12, № НОМЕР_2 зі строком дії 02/16 (а.с. 9).

З наданої банком виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідачка після отримання карток неодноразово здійснювала операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку, розраховувалася за придбанні товари, так й частково погашала заборгованість по кредиту (а.с. 30-35).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за договором від 04.02.2010 року, станом на 31.07 2020 року за нею утворилася заборгованість за тілом кредиту в сумі 1944,99 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 133932,16 грн. та пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у сумі 1900,00 грн.

Згідно 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За умовами укладеного сторонами договору строк погашення кредиту в повному обсязі визначено не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці.

В довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачкою, визначено строк та розмір внесення відповідачкою щомісячних платежів.

Як зазналось вище, строк дії останньої перевипущеної картки № НОМЕР_2 встановлений 02/2016.

З урахуванням викладеного сторони погодили як щомісячне виконання зобов`язання, так і строк кредитування до 29 лютого 2016 року.

Із наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем заборгованість по відсоткам за користування кредитом розрахована за період з 16 квітня 2011 року по 31 липня 2020 року в сумі 133932,16 грн.

Оскільки зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після 29 лютого 2016 року позивач не мав права нараховувати відповідачці проценти за користування кредитними коштами.

Оскільки право позивача нараховувати проценти за користування кредитом припинилось з 01 березня 2017 року, то вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентами за користування кредитом за період з 01 березня 2017 року по 31 липня 2020 року не підлягає задоволенню за необґрунтованістю.

У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Крім того, слід зауважити, що із розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» нарахування відповідачці процентів за користування кредитними коштами здійснюється, виходячи із ставки 34,8% річних, починаючи з 01 вересня 2014 року, та 43,2% річних починаючи з 01 квітня 2015 року.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, в редакції на час виникнення правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Суд звертає увагу, що на момент збільшення відсоткової ставки відповідно до імперативних правил статті 1056-1 ЦК України банк був обмежений у праві приймати рішення про збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року №270 (далі Правила) (в редакції на час зміни відсоткової ставки) рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист (рекомендований лист), поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок "M", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

Згідно з пунктом 99 Правил рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених вабзаці четвертому пункту 93цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30 листопада 2016 року № 6-82цс16.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази (рішення банку про підвищення процентної ставки за договором), на підставі яких саме з 01 вересня 2014 року та 01 квітня 2015 року позивачем змінена відсоткова ставка за договором, укладеним з відповідачкою, з 30% річних на 34,8% річних, в подальшому на 43,2%, не зазначені обставини, на підставі яких банк здійснив підвищення відсоткової ставки.

Матеріалами справи не підтверджено, що вищезазначені вимоги законодавства були належним чином виконані позивачем - відсутні докази того, що відповідачка була ознайомлена належним чином зі зміною відповідних процентних ставок та погодила таку зміну.

Дані обставини свідчать про те, що визначений позивачем розмір заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 133932,16 грн, суперечить умовам кредитування, обумовленим сторонами у письмовому вигляді, а саме базова ставка за процентами за користування кредитними коштами, зазначена як у заяві, так і в довідці становить 2,5 % на місяць, що складає 30 % річних, проте із розрахунку вбачається, що позивачем нараховувались відсотки як у передбаченому розмірі, так і у підвищеному розмірі, а саме: 34,8% річних та 43,2% річних.

Отже, банк неправомірно збільшив відсоткову ставку по кредиту в односторонньому порядку, тому неправомірно нарахував проценти за підвищеною відсотковою ставкою

Виходячи з диспозитивності цивільного судочинства (межі заявлених позовних вимог), беручи до уваги визначені банком періоди та суми простроченої заборгованості, погоджений сторонами розмір відсоткової ставки 30% та надану формулу розрахунку, розмір процентів за користування кредитом складає за період з 01.09.2014 року по 29.02.2016 року відсотки за користування кредитом слід нараховувати у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із розрахунку: 1944,99 грн (заборгованість за тілом кредиту) х 30% (відповідно до довідки про умови кредитування, підписаної відповідачем 2,5 % на місяць) : 360 днів (виходячи із розрахунку днів на рік) х 575 дні (період заборгованості) = 9319,70 грн.

Станом на 31 серпня 2014 року відповідачці позивачем були нараховані проценти, виходячи із відсоткової ставки, яка передбачена договором і складають 266,33 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

Отже, станом на 29 лютого 2016 року відповідачці підлягали нарахуванню проценти, розмір яких становить 9586,03 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за пенею та комісією в сумі 1900,00 гривень, то суд бере до уваги вимоги ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання зазначених вище положень закону Кабінет Міністрів України розпорядженням №1053-р від 30 жовтня 2014 року, та розпорядження №1275-р від 02 грудня 2015 року затвердив перелік населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція (АТО).

Згідно положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» смт Новоайдар Луганської області входить у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, на відповідача розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій із зобов`язань за кредитними договорами у період проведення антитерористичної операції, оскільки банкам заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року.

За таких обставин, вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за пенею не підлягають задоволенню за необґрунтованістю.

Як вбачається з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір з відповідача підлягає до стягнення у розмірі 8,37 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 253, 256, 526, 530, 610, 2054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 95, 141, 263-265, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на р/р НОМЕР_4 , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.02.2010 року, у розмірі 11531,02 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 1944,99 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 9586,03 грн.

Стягнути зОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. НОМЕР_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" судовий збір в сумі 8,37 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В. Б. Мартинюк