Справа № 446/54/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.12.2020 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Бакай І. А.
за участі:секретаря судового засідання Новосад І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянка-Бузька Львівської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Кам"янка-Бузької міської ради Львівської області про визнання права на середню земельну частку (пай),-
Позивач звернулася із позовом, у якому зазначає, що проживає у сільській місцевості. Будучи членом колгоспу ім. Лесі Українки, працюючи у сільському господарстві та проживаючи у сільській місцевості, мала право на включення у списки громадян, яким передавались у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Своєю працею сприяла збільшенню майна в сільськогосподарському підприємстві, будучи працівником сільськогосподарського підприємства, а відтак набула право на отримання земельного паю. Вказує, що неодноразово зверталась і до керівництва реорганізованого сільськогосподарського підприємства де працювала, а також до сільської ради з проханнями надати земельний пай. Просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право на перебування у списках осіб, як члена колгоспу імені Лесі Українки, які мають право на отримання земельної частки (паю) із земель запасу на території Желдецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області в умовних кадастрових гектарах в розмірі 2,35 га, з яких 1,80 га рілля та 0,55 га кормові угіддя.
Позивач в судове засідання не з`явилась. подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить позов задоволити за наявності законних підстав.
Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч. 2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).
Судом встановлено, що згідно записів в трудовій книжці позивача вбачається, що з 15.10.1986 року він була прийнятя в члени колгоспу ім. Лесі Українки, на підставі наказу № 15 від 25.10.1986 року, яка від цього часу і до 31.03.2003 року працювала в колгоспі, а відповідно до наказу № 13 від 31.03.2003 року була звільнена за згодою сторін.
ОСОБА_1 будучи працівником соціальної сфери сільськогосподарського підприємства набула право на отримання права на земельний пай, проте її не включили у списки пайовиків та їй не видано сертифікату на середню земельну частку (пай).
Право власності на земельну ділянку виникає тільки після одержання її власником відповідно зареєстрованого документа, яким є державний акт.
На підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької РДА №324 від вересня 2004 року, було надано дозвіл жителям с. Желдець на складання проекту відведення земельних часток (паїв) .
Згідно ст.118 Земельного кодексу України на земельну ділянку, яка перебуває у фактичному користуванні фізичної особи, зацікавленої у її приватизації, виготовляється технічна документація із землеустрою для складання документу (державного акту), що посвідчує право власності на земельну ділянку.
Відповідно до Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, яка затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999;року №43, яка діяла на момент формування списків і видачі державних актів - державні акти заповнювалися і видавалися в двох примірниках - один видавався землевласнику, а інший з відміткою «архівний» та відповідною документацією із землеустрою залишався на зберіганні у районному відділі (управлінні) Держкомзему (на сьогоднішній день Держземагенства).
Відповідно до п. 2 розділу 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року - вважаються сформованими незалежно від присвоєння кадастрового номера.
Згідно наказу №168 від 15 липня 2008 року "Про внесення змін та доповнень до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації, зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі" встановлено, що заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою покладається на Центр державного земельного кадастру та його структурні підрозділи.
Згідно з п. 9 Порядку ведення Державного земельного кадастру здійснення державної реєстрації земельних ділянок, присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам та проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства віднесено до повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держземагентства у районах та містах обласного значення.
Згідно земельного кодексу України в редакції 1990 року, з часу коли виникло право на земельну ділянку, передбачено, що суб`єктом права на земельну частку (пай) є громадяни України і право на одержання у власність земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства, яка передається безкоштовно в межах середньої земельної частки. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб зайнятих у соціальній сфері на селі. До числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій.
Згідно Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, земельного кодексу України.
Згідно п.г. ст. 81 ЗКУ громадянин України набув права власності на земельну ділянку на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної її земельної частки (паю).
Згідно постанови Верховної Ради України №563-12 від 18.12.1990 року "Про земельну реформу" п.1 оголошено всі землі УРСР об`єктом земельної реформи з 15.03.1991 року. Відповідно до згаданої постанови здійснення земельної реформи покладено на сільські ради, які до 15.03.1991 року повинні були провести інвентаризацію земель всіх категорій, а також провести реєстрацію громадян, які бажають організувати селянське (фермерське) господарство, розширивши підсобне господарство.
Згідно постанови Верховної Ради України №563-12 від 18.12.1990 року "Про земельну реформу" п.1 оголошено всі землі УРСР об`єктом земельної реформи з 15.03.1991 року. Відповідно до згаданої постанови, здійснення земельної реформи покладено на сільські ради, які до 15.03.1991 року повинні були провести інвентаризацію земель всіх категорій, а також провести реєстрацію громадян, які бажають організувати селянське (фермерське) господарство, розширивши підсобне господарство.
Згідно постанови Верховної Ради України №2200-12 від 13.03.1992 року "Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі" зобов`язано сільські ради до 01.05.1992 року визначити програму жителів села в земельних ділянках, а обласну раду зобов`язано до 01.06.1992 року розробити затвердити обласну програму земельної реформи на 1992 1995 роки. Крім цього, п.5 цієї постанови передбачено, що роздержавлення і приватизація земель сільськогосподарського призначення провадиться починаючи з 15.05.1992 року відповідно до проектів, які розрозбляються керівництвом господарства і затверджуються за поданням сільської ради районною радою.
На базі колишніх колгоспів, радгоспів, інших сільськогосподарських підприємств були створені КСП, яким землю передано на підставі державного акта на право колективної власності на неї. Таке право на землю отримали всі колишні працівники колгоспів, радгоспів, інших сільськогосподарських утворень, пенсіонери, які стали членами новостворених КСП. Кожному з них належала частка (пай), кожен набув право при бажанні отримати її для самостійного господарювання, створення селянського (фермерського) господарства, передачі в оренду або залишення своєї частки землі у колективній власності членів КСП на умовах оренди.
Право на земельну частку (пай) згідно з п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання" мають члени КСП кооперативу, АТ відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списку доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП. До вручення зазначеного акта власником землі була держава, а після передачі його КСП у колективну власність земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, що працювали на ній.
Оскільки згідно із проектом роздержавлення і приватизації земель спілки власників селянських господарств ім. Лесі Українки с. Желдець, Желдецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області від 1994 року, то відповідно, до приведених вище нормативних актів, позивач має право на перебування у вказаних списках та на отримання середньої земельної частки (паю) із земель запасу.
Виходячи з наведеного суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , має право на середню земельну частку (пай) із земель запасу, яка розташована на території Желдецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, як член колишнього сільськогосподарського підприємства імені Лесі Українки в умовних кадастрових гектарах в розмірі 2,35 га, з яких 1,80 га рілля та 0,55 гакормові угіддя, а тому позов слід задовольнити,
Керуючись ст. 25 Земельного Кодексу України, ст.ст. 12,81, 263-265 ЦПК України, 1216, 1218, 1258, ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Кам"янка-Бузької міської ради Львівської області про визнання права на середню земельну частку (пай) - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право на перебування у списках осіб, як члена колгоспу імені Лесі Українки, які мають право на отримання земельної частки (паю) із земель запасу на території Кам"янка-Бузької міської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області площею 2.35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки.
Визнати за позивачем ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право на отримання середньої земельної частки (паю) із земель запасу на території Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області як члена колгоспу імені Лесі Українки в умовних кадастрових гектарах в розмірі 2,35 га, з яких 1,80 га рілля, та 0,55 га кормові угіддя .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції.
До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області.
Суддя: І.А.Бакай