Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1797/20
провадження № 2/650/397/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2020 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області
в складі: головуючого Сікора О.О.,
за участю секретаря Коваленко Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди,
В обґрунтування позовних вимог позивач, зазначила, що вона є власником корови, яка під час випасання відповідачами, в зв`язку з їх недоглядом 21 серпня 2020 року впала з кручі та загибла, чим позивачу завдано матеріальну шкоду, яку відповідачі добровільно відшкодовувати не погоджуються, тому, позивач звернулася до суду з відповідною вимогою.
Відповідачі, будучи належним чином сповіщеним про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін в судове засідання не з`явилися про причини неявки суд не повідомили, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надали, зустрічний позов до суду не пред`явили. Враховуючи думку позивача, яка не заперечила, щодо заочного розгляду справи, суд вважає за доцільне провести заочний розгляд справи.
На судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 вказав, що він є власником особистого селянського господарства, до складу якого входила і корова «Ласунка», вважає, вимоги позивача обґрунтованими, та такими які підлягають задоволенню, оскільки саме бездіяльність відповідачів призвела до загибелі корови. Доповнив, що він звертався до відповідачів з вимогою відшкодувати завдані збитки, на що останні не погодилися.
За таких обставин, суд вважає можливим постановити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Вислухавши позивача, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до паспорту великої рогатої худоби виданого 10 грудня 2012 року державним підприємством «Агенство з ідентифікації і реєстрації тварин» за № LB 184996 ОСОБА_1 - є власницею корови «Ласунка», робочий номер 9134, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , стать жіноча, породи українська чорно-ряба молочна, ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки виданої 01 жовтня 2020 року Калинівською селищною радою Великоолександрівського району Херсонської області 21 серпня 2020 року корови випасалися ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що узгоджується з письмовими поясненнями ОСОБА_7 які доповнені, тим, що він бачив як 21 серпня 2020 року ОСОБА_4 вигнав три корови, а після випасу повернулося дві.
Відповідно до довідки виданої 10 листопада 2020 року Калинівською селищною радою Великоолександрівського району Херсонської області, 08 жовтня 2020 року було обстежено місце падіння корови «Ласунка», яка впала під час випасу 21 серпня 2020 року до яру з висотою обриву 10-15 метрів.
Відповідно до відповіді поліції № 62/37.1/01-20 від 02 вересня 2020 року повідомлено, що під час розгляду заяви по факту загибелі корови на ім`я « ОСОБА_8 » були допитані ОСОБА_9 та ОСОБА_6 які надали письмові пояснення, відповідно яких вони дійсно 21 серпня 2020 року випасали корів, серед яких була і «Ласунка» коли вони пригнали корів то пізніше зі слів ОСОБА_10 вони дізналися, що корова « ОСОБА_8 » не повернулася, вони почали її шукати та знайшли її в ямі без признаків життя, як вона туди потрапила їм не відомо.
Також, під час судового засідання був оглянутий відеозапис зроблений та наданий ОСОБА_4 на якому зафіксоване місце падіння корови та місце її ймовірного місцезнаходження на час розгляду справи.
З досліджених аудіозаписів зроблених ОСОБА_4 за допомогою належного йому телефону вбачається, що він неодноразово спілкувався з ОСОБА_3 під час пошуку корови та останній повідомив про те, що корову знайдено та він готовий компенсувати завдану шкоду.
Отже, судом встановлено, що позивач була власником корови, що загибла. Також, в судовому засіданні було встановлено, що жителями - членами громадської череди правил випасання худоби визначених, у с. Краснолюбецьк Великоолександрівського району склалися договірні відносини, а саме за звичаєм об`єднувати зусилля та випасати худобу. За встановленими правилами, відповідальність за травмування, падіж, зникнення, або загибель корови, під час випасу в череді несе та особа, яка здійснює випас череди по черговості. В обов`язки чергового пастуха входить випас худоби в складі череди та пригін худоби з пасовища в с.Краснолюбецьк. Відповідно до встановленої черговості відповідачі здійснювали випас худоби 21 серпня 2020 року. В своєму позові позивач зазначає, що випасаючи корови відповідачі неналежно виконували свої обов`язки, внаслідок чого її корова впала та загинула, чим заподіяно їй матеріальні збитки.
За змістом статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про відшкодування збитків.
Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають не лише з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а і з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права і обов`язки. Тому суд дійшов висновку, що в даному випадку всі сторони цього усного договору про випас корів власники корів та особи які їх випасають - дійшли згоди по його умовах, а тому набули цивільних прав і обов`язків і ці правовідносини регулюються нормами зобов`язального права, зокрема статтями 509, 526, 614 ЦК України.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов`язання визначені законом або можуть бути встановлені договором, як це передбачено статтею 611 ЦК України, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність з наявності її вину (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, для визначення підстав застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідно встановити наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вину боржника. Звільнення боржника від відповідальності у вигляді збитків за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов`язань безпосередньо пов`язано з наявністю чи відсутністю вищевказаних елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення. При цьому кредитор не повинен доводити вину боржника у порушенні зобов`язання, натоміть на нього покладено обов`язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов`язання боржником, розміру завданих збитків та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та завданими збитками. Наявність порушення зобов`язань сама по собі не є підставою для застосування цивільно правової відповідальності за відсутності чи недоведеності причино наслідкового зв`язку між таким порушенням та завданням збитків.
Так саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 21 серпня 2020 року випасали за домовленістю з власниками корів в порядку черги та в зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань по догляду за тваринами, одна з корів впала та загинула, тобто саме їх неправомірними діями завдана шкода майну особи, яка підлягає стягненню саме з відповідачів як з осіб які повинні були забезпечити безпечний випас худоби, які порушили умови договору, тобто дії останніх були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначених осіб.
Таке твердження виходить з аналізу Пленуму Верховного Суду України, який у своїй постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.92 року, зокрема у її п. 2, роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір.
Крім цього, за загальними правилами майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з частиною третьою статті 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.
Таким чином, враховуючи, що на час звернення позивача до суду відповідачі спільною бездіяльністю яких було завдано шкоди позивачу добровільно її не відшкодували, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Також на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 209, 259, 263 265, 280 - 289 ЦПК України, ст.ст. 386, 526, 1166 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області.
Повний текст рішення складено 28 грудня 2020 року.
Суддя: О.О. Сікора