Справа № 165/1881/20
Провадження № 2/165/544/20
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Нововолинську, в порядку письмового загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Волиньвугілля" про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві,-

встановив:

17 липня 2020 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ДП "Волиньвугілля" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що понад п`ять років працював у ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля». 19 листопада 1998 року, будучи на посаді гірничого робітника очисного забою, керуючи комбайном, він проводив кріплення лави і раптово з-під крівлі випав кусень породи, який вдарив його по голові та по спині. Копією акту про нещасний випадок підтверджується факт отримання ним травми на виробництві. Згідно довідок МСЕК від 16 березня 1999 року він був визнаний інвалідок ІІ групи внаслідок трудового каліцтва. Оскільки він був травмований при виконанні своїх трудових обов`язків і заподіяна йому шкода випливає з трудових відносин, тому вважає, що вона має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Завдана йому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав внаслідок травмування та переносить і по сьогоднішній день. Отримана травма нагадує про себе, він змушений постійно лікуватися та відновлювати своє послаблене здоров`я. Постійна біль в попереку, дискомфорт при русі, призводить до втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Беручи до уваги характер та ступінь моральних страждань заподіяних йому внаслідок травмування на виробництві, просить суд присудити до стягнення з відповідача в свою користь моральну шкоду в сумі 169440 грн., а також 2000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності та відсутності її довірителя, позов підтримала та просила його задоволити, не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с.45).

У судове засідання представник відповідача ДП "Волиньвугілля" Марчук Н.Є. не з`явилася. Подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу у відсутності представника відповідача. При ухваленні рішення, просила суд врахувати позицію відповідача викладену у відзиві (а.с.43).

У відзиві в.о. генерального директора зазначає, що ДП «Волиньвугілля» перебуває у важкому фінансовому становищі, підприємство збиткове. Факт спричинення моральної шкоди не заперечив, однак розмір відшкодування шкоди вважає завищеним. Просить врахувати, що специфіка роботи на підприємстві передбачає високий рівень шкідливих факторів, що підвищує можливість травмування працівників та втрати ними працездатності. Сума коштів отриманих від реалізації вугільної продукції забезпечує лише 35 відсотків необхідної потреби для оплати праці. Погашення заборгованості відбувається за рахунок бюджетних коштів, використання яких здійснюється у чіткій відповідності до встановленого цільового призначення. А тому стягнення з відповідача сум поза вимогами розумності та справедливості, призведе до припинення роботи підприємства та масового вивільнення працівників. Із врахуванням ч.3 ст.23 ЦК України, не заперечив щодо часткового задоволення позову (а.с.44).

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

У судовому засіданні встановлено, що позивач станом на 19 листопада 1998 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП "Волиньвугілля", працював у ВП «Шахта «Бужанська» на посаді гірника очисного вибою.

Згідно копії акту про нещасний випадок за формою Н-І №48 від 23 листопада 1998 року з працівником ОСОБА_1 , 19 листопада 1998 року, під час виконання ним своїх посадових обов`язків, внаслідок обрушення породи, трапився нещасний випадок. Причиною такого нещасного випадку визнано: нестійкі, слабкі породи крівлі та не якісна оборка крівлі (а.с. 6-7).

Згідно копій виписок з історії хвороби №1165, №5376, №5243, №1019 (а.с.9-12) внаслідок травмування ОСОБА_1 у нього діагностовано: післятравматичну радикулопатію L5, S1, більше зліва, стадія загострення, виражений больовий синдром, статико-динамічні порушення в середній мірі, парез лівої ступні. Післятравматична клиновидна деформація тіла LІІ хребця ІІ ст., поперековий остеохондроз, кила диску LV-SI.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 після травмування перебував у вкрай важкому стані, неодноразово лікувався у різних медичних закладах і відновлював своє послаблене здоров`я (а.с.8).

Згідно копій довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії ВЛН №033085 від 23 березня 2000 року та копії довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №003216, позивач ОСОБА_2 внаслідок травмування втратив 80% професійної працездатності і був визнаний інвалідом другої групи (а.с.13-14).

Нормами Конституції України, зокрема ст.21, ст.43, ст.46 передбачені права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що позивачу, внаслідок травмування на виробництві заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він переносить і по сьогоднішній день. ОСОБА_4 втративши працездатність в молодому віці, є обмеженим у реалізації своїх життєвих планів, відчуває себе неповноцінною людиною. Стан здоров`я позивача і на даний час, вимагає від нього додаткових зусиль в організації його повноцінного життя.

У зв`язку з отриманим професійним захворюванням, позивачу рекомендовано спостереження, лікування (амбулаторне та стаціонарне), медична реабілітація, санітарно-курортне лікування, а також протипоказана важка фізична робота.

Представником відповідача суду не надано жодних доказів, які б свідчили про вину позивача в порушенні вимог нормативних актів про охорону праці.

Відповідно до вимог частин 2, 3, 5 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці.

Вищенаведені письмові докази дають суду підстави вважати, що діями відповідача ДП "Волиньвугілля", який не забезпечив безпечні умови праці, позивачу заподіяно моральну шкоду. Позивач травмувався, зазнав фізичний біль та страждання, які переносить і по теперішній час. Травма та її наслідки викликали сильні емоційні страждання у ОСОБА_1 , зокрема: душевний біль, постійне почуття неповноцінності, пригнічення. Будучи обмеженим у фізичних можливостях, він змушений постійно докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, які вона зазнає.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31 березня 1995 року №4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Заперечення викладені у відзиві щодо збитковості підприємства та специфіки роботи ДП "Волиньвугілля" суд не може брати до уваги, як і зменшити розмір відшкодування шкоди з цих підстав.

Враховуючи характер моральних та фізичних страждань позивача, їх тривалість, спосіб заподіяння і виходячи з засад справедливості та розумності, а також з розміру втрати ОСОБА_1 професійної працездатності, встановленої йому групи інвалідності, віку на момент травмування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ДП "Волиньвугілля" в користь позивача ОСОБА_1 150000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з ДП «Волиньвугілля» в дохід держави 1500 грн. судового збору та пропорційно задоволеним вимогам, в користь позивача ОСОБА_1 1780 грн. витрат понесених на правничу допомогу адвоката, що підтверджуються документально (а.с.17-21).

Круючись ст.12, ст.81, ст.137, ст.141, ст.259, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268 ЦПК України, на підставі ст.153, ст.173, ст.237-1 КЗпП України, ст.1167 ЦК України, ст.13, ст.14 ЗУ "Про охорону праці", - суд,

постановив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Волиньвугілля" (, юридична адреса: вул. Луцька, 1, м. Нововолинськ Волинської області) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві.

Стягнути з Державного підприємства "Волиньвугілля" (, юридична адреса: вул. Луцька, 1, м. Нововолинськ Волинської області) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) 1780 (одна тисяча сімсот вісімдесят) грн. понесених витрат на правничу допомогу адвоката.

У решті вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Волиньвугілля" (, юридична адреса: вул. Луцька, 1, м. Нововолинськ Волинської області) в дохід держави 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Нововолинський міський суд Волинської області до Волинського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк