№ 207/2572/20
№ 2/207/1352/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Подобєд О.К.

при секретарі Онищенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, отримала у спадок будинок АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстрована її донька ОСОБА_2 . З 2015 року відповідачка не мешкає за даною адресою, комунальні послуги не сплачує, мешкає у м. Перевальск ЛНР. Просить позовну заяву задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підримала.

Відповідачка ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підримала в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

У судовому засіданні встановлено, що позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.08.2012 року, отримала у спадок будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки №21/5253 від 23.09.2020 року, виданої відділом формування та ведення реєстру територіальної громади міста КМР у будинку окрім позивачки, зареєстрована ОСОБА_2 .

Як вбачається з акту про не проживання від 16.09.2020 року, відповідачка ОСОБА_2 не проживає у вищевказаному будинку з 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 319, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 383 Цивільного кодексу України (далі ЦК) власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно зі статтею 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном.

У відповідності зі статтею 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За правилами, встановленими частиною другою статті 405 ЦК, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не мешкає у будинку з 2015 року, що належить позивачу на праві власності, не сплачує за комунальні послуги, отже згідно з приведеною нормою втратила право користування житлом за місцем реєстрації. При цьому домовленості між сторонами з приводу строку відсутності відповідачки не існує.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3-13, 76-89, 141, 223, 235, 258- 259, 263-265, 268, Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимогиОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком, що розташований за адресою:АДРЕСА_1 ,що є підставою для зняття її з реєстрації за адресою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.К. Подобєд