ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5412/19
провадження № 2/753/2903/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Литвин Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 28.10.2015 року ОСОБА_2 подав до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та заяву №613902434, підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» становлять кредитний договір. За умовами вказаного договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 40 581 грн. 60 коп., зі сплатою процентів у розмірі 11.99% річних та 2,69% щомісячних, строком на 48 місяців.

30.07.2018 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, згідно якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до витягу з Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги №20180730 від 30.07.2018 позивач набув право вимоги в сумі 66 048 грн. 22 коп., які просить стягнути в судовому порядку, оскільки відповідач в добровільному порядку взяті на себе зобов`язання по кредитному договору не виконує.

В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутність, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання щодо ухвалення заочного рішення не заперечував.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, оскільки відсутній кредитний, договір як такий. Крім того, зазначив, що не може передаватися право вимоги від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» до позивача на підставі заяви на отримання кредиту, а не по кредитному договору.

Суд, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 28.10.2015 року ОСОБА_2 подав до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та заяву №613902434, підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» становлять кредитний договір. За умовами вказаного договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 40 581 грн. 60 коп., зі сплатою процентів у розмірі 11.99% річних та 2,69% щомісячних, строком на 48 місяців (а.с.6, 7).

Умовами вказаного договору передбачено, що 32 340 грн. ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» зобов`язується перерахувати на рахунок АТ «Дельта Банк» для погашення кредиту за рахунок кредиту №613902434 від 28.10.2015 року. Залишок - 7 761 грн. 60 коп. ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» зобов`язується перерахувати на рахунок ПАТ «Страхова компанія «ТАС», як оплату за договором страхування №613902434-С від 28.10.2015 року.

ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» звої зобов`язання перед ОСОБА_2 виконало, перерахувавши позичальнику 32 340 грн. на його кредитний рахунок в АТ «Дельта Банк», що підтверджується платіжним дорученням №168154690 від 28.10.2015 року (а.с.13).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч.1 ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином. Однак, відповідач, скориставшись кредитними коштами, не виконав зобов`язань, визначених договором, порушив умови щодо погашення кредиту, внаслідок чого, станом на 30.07.2018 року за ним рахується заборгованість у розмірі 66 048 грн. 22 коп., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 31 174 грн. 17 коп., простроченої заборгованості за відсотками - 5 004 грн. 47 коп., простроченої плати за управління - 19 197 грн. 11 коп., за штрафом/пенею - 10 672 грн. 47 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

30.07.2018 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, згідно якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №20180730 від 30.07.2018 позивач набув право вимоги в сумі 66 048 грн. 22 коп., яка складається з: 31 174 грн. 17 коп. - суми заборгованості за основною сумою боргу; 5 004 грн. 47 коп. - суми заборгованості за відсотками; 19 197 грн. 11 коп. - суми заборгованості за платою за управління кредитом; 10 672 грн. 47 коп. - сума заборгованості за пенею.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним судом України в постанові від 23.09.2015 р. у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Не повідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Як вбачається з повідомлень від 07.08.2018 року №002765335 ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», останні повідомили ОСОБА_2 про відступлення права вимоги.

Аналізуючи вище наведене, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи, що відповідач при підписанні заяви на отримання кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» №613902434 від 28.10.2015 року, погодився на розмір кредиту та розмір відсотків за користування цим кредитом, строк повернення кредитних коштів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу та відсотками ґрунтуються на вимогах закону, а тому позовні вимоги в цій частині необхідно задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються фінансовою установою, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим фінансова установа має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг фінансової установи) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 28.10.2015, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, також відсутні умови про сплату за управління кредитом.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та відсотків за користування кредитом, стягнути заборгованість за платою за управління кредитом та заборгованість за пенею.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.10.2015 року, посилався на Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК Центр фінансових рішень», які розміщені на веб-сайті кредитодавця www.kreditmarket.ua.

Пункт 4 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК Центр фінансових рішень» передбачає, що за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю пеню у розмірі 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення. В той же час, вказані Умови не містять пункту, який би зобов`язував позичальника сплачувати кошти за управління кредитом. Вказана плата навіть не включена у черговість погашення вимог, визначену п. 6 Умов.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані позивачем до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (фінансової установи), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила кредитування, що підтверджено пунктом 1.7 Умов.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови, відсутність в анкеті домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, сплату за управління кредитом надані Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Умови отримання кредитів та інших послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання фінансовою установою додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд вважає, що Умови отримання кредитів та інших послугрозміщені на сайті: www.kreditmarket.ua, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 28.10.2015 року шляхом підписання заяви на отримання кредиту. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань та сплату за управління кредитом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч..1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов отримання кредитних послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», оскільки вказані Умови це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання кредитних послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих умов тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_2 , ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважало узгодженими ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень».

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 простроченої плати за управління кредитом та штрафу/пені у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи належних та допустимих доказів про наявність такої заборгованості.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1 921 грн.

Враховуючи наведене та, керуючись ст. 42 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 207, 256-257, 267, 509, 512, 525, 526, 530, 549, 551, 610, 612, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055, 1077, 1082 ЦК України, ст.ст. 4,7, 9, 13, 19, 76, 81, 89, 141, 223, 244, 245, 259, 263-265, 268, 280, 353, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ТОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів" 31 174 грн. 17 коп. в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором від 28.10.2015 року, 5 004 грн. 47 коп. заборгованості за відсотками, 1921 грн. судового збору, а всього 38 099 грн. 64 коп., в задоволенні решти позову відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлено до 2.11.2020 року включно.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: