Справа № 350/1450/15-ц
Провадження № 22-ц/4808/22/20
Головуючий у 1 інстанції Бейко А. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: апелянта ОСОБА_1 та її представника адвоката Мельника Б.М., представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самочинного будівництва, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області, постановлене суддею Бейком А.М. 08 липня 2019 року в селищі Рожнятів Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самочинного будівництва, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що є власником домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 18.05.2011 року. Суміжним землекористувачем є ОСОБА_1 , яка в 2013 році самовільно, з порушенням будівельних та санітарних норм, без відповідних дозволів та погоджень із державними органами розпочала будівництво господарської будівлі та облаштувала вигрібну яму і септик на неприватизованій земельній ділянці без проектної документації,спричинивши звуження ширини проїзду з 5 метрів 13 сантиметрів до 3 метрів 50 сантиметрів. У зв`язку з цим він позбавлений можливості відкривати ворота та здійснювати проїзд вантажним автомобілем до своєї земельної ділянки і будинковолодіння. З врахуванням заяви про зміну і збільшення позовних вимог просив зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні його земельною ділянкою та будинковолодінням за адресою: АДРЕСА_1 , а також проїздом до зазначеного будинковолодіння шляхом знесення самочинно збудованої господарської будівлі, вигрібної ями та септика на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язати ОСОБА_1 перенести огорожу у глибину своєї земельної ділянки по всій довжині проїзду до ширини 5,13м та стягнути судові витрати по справі (а.с.2-3, 85-86, том 1).

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2019 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та будинковолодінням ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 , шляхом знесення самочинно збудованих гнойової (вигрібної) ями та септика на земельній ділянці по АДРЕСА_2 . Зобов`язано ОСОБА_1 перенести паркан у глибину своєї земельної ділянки по всій довжині спільного заїзду до ширини 5,13 м. Стягнуто з відповдічки ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 судові витрати по справі в сумі 487,20 грн. В решті позову відмовлено (а.с.104-114, том 2).

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на невірне застосування норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначила, що нею збудована вигрібна яма, влаштований септик та встановлений паркан в межах її земельної ділянки та відповідно до будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, виготовленого в 1986 році районним архітектором виконавчого комітету Рожнятівської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області.

Вказала, що згідно листів-відповідей Перегінської селищної ради та схемами земельних ділянок вбачається, що за нею біля будинку обліковано земельну ділянку площею 0,15 га, довжина якої згідно плану забудови від ОСОБА_3 повинна становити 18,60 метри, а становить 17,42 метри. Цим підтверджується, що проїзд розширено в сторону її господарства на 1,18 метри, а ширина проїзду в найвужчому місці становить 4,17 метри.

Також зазначила, що з акту обстеження земельних ділянок позивача і відповідача вбачається, що нею в основному не порушені норми земельного законодавства при будівництві господарської будівлі та облаштуванні вигрібної ями і септика, за виключенням незначних порушень (не забетоновано дно, не дотримано санітарної відстані до криниці). Із пояснень свідка ОСОБА_4 , господарство якого межує із спільним проїздом, який підтвердив, що вигрібна яма існувала постійно, а вона її лише забетонувала і влаштувала над нею під навіс, а новий паркан не встановлювала, оскільки був старий з сітки, який існує багато років.

Також зазначила, що протоколом про вчинення адміністративного правопорушення у сфері будівництва та постановою про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності підтверджується, що нею були допущені порушення при будівництві літньої кухні, а щодо вигрібної ями та септика, які суд зобов`язав знести, зі сторони контролюючого органу претензій немає.

Оскільки жодним допустимим доказом позивач не підтвердив, що збудовані вигрібна яма, септик та існуючий паркан створює йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою та будинковолодінням. В даному випадку суд першої інстанції зобов`язаний був залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перегінську селищну раду Рожнятівського району як розпорядника дороги -проїзду, яка належить територіальній громаді, тому що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі. Також судом безпідставно стягнуто з неї судові витрати, так як вона є інвалідом другої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням.

З цих підстав просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.118-121, том 2).

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що до 2011 року до господарства ОСОБА_5 (на даний час ОСОБА_3 ) можна було вільно проїхати вантажним автомобілем, проїзд був широкий і рівний, вантажні автомобілі вільно заїжджали, завозили дрова, будівельні матеріали тощо. Однак на даний час позивач позбавлений нормального проїзду до свого господарства через завуження ширини його внаслідок будівництва відповідачкою господарської споруди та влаштування вигрібної ями і огорожі на заїзді до будинковолодіння позивача. Також з вигрібної ями витікають нечистоти на подвір`я та на заїзд перед воротами позивача, що створює неприємні запахи та перешкоди для проходу на подвір`я ОСОБА_3 . Із представленого суду відповідачкою будівельного паспорта від 1986 року встановлено, що найближчий кут будинку забудовника ОСОБА_6 (на даний час ОСОБА_1 ) знаходився на відстані 3 метрів від огорожі зі сторони проїзду, який веде до будинковолодіння ОСОБА_3 , однак на час подання позову ця відстань становить 6 метрів, що не може не свідчити про зменшення ширини проїзду до господарства позивача шляхом захоплення ОСОБА_1 його частини під самочинне будівництво господарської споруди та облаштування вигрібної ями. Через забруднення питної води позивач не може її споживати. Зауважує, що суд, відмовивши у задоволенні вимог позивача в частині знесення самочинно збудованої господарської споруди не звернув уваги на те, що відстань від стіни споруди до проїзду в місці його звуження становить 80 см, у зв`язку з чим стане неможливим перенесення паркану у глибину земельної ділянки відповідачки в цьому місці до ширини 5,13 м. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін (а.с.147-157, том 2).

В частині відмови у задоволенні позову щодо знесення літньої кухні позивачем рішення суду в апеляційному порядку не оскаржено, тому в цій частині не переглядається судом апеляційної інстанції.

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 та її представника адвоката Мельника Б.М., представника позивача ОСОБА_2 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з положень ст.ст. 18,39,71, 78, 103 Земельного кодексу України, ст.ст.375, 376, 391 ЦК України встановивши, що самочинно облаштувавши вигрібну яму, септики та огорожу на проїзді до господарства позивача, з порушенням державних санітарних норм і правил, відповідачка порушила право позивача на користування та розпорядження його майном, оскільки звуження ширини проїзду позбавило позивача можливості проїзду до свого будинковолодіння та встановивши, що немає об`єктивних відомостей про те, що господарська будівля (літня кухня) перешкоджає в користуванні проїздом, дійшов висновку про часткове задоволення позову.

З такими висновками суду першої інстанції в цілому погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також нормам матеріального та процесуального права.

Однак, під час розгляду справи судом не в повній мірі дотримано норм процесуального права, не повно з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення спору і виконання рішення суду, не роз`яснено сторонам наслідки неподання доказів та не обговорено питання про призначення по справі експертизи.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 на підставі договорів купівлі-продажу від 18.05.2011 року, укладених між ним та ОСОБА_5 та посвідчених приватним нотаріусом Долинського міського нотаріального округу Ананевич О.М. набув у власність домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер 010070097, розташовану в АДРЕСА_1 . Цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Земельна ділянка межує із землями, що перебувають у володінні, в тому числі ОСОБА_7 (в описові меж від А до Б), заїзд (в описові меж від Ж до А). Вказана земельні ділянка належала продавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 308531, виданого Рожнятівським відділом земельних ресурсів у липні 2006 року, на підставі рішення двадцять п`ятої сесії ІV демократичного скликання Перегінської селищної ради від 10.03.2006 року (а.с. 193-196, том 2).

Із будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, виділеної забудівнику ОСОБА_5 (попередній власник) в АДРЕСА_1 , виданого виконавчим комітетом Рожнятівської районної ради народних депутатів Івано-Франківської області у 1984 році, та будівельного паспорту, виданого у 1992 році, встановлено, що ширина заїзду до будинковолодіння складала 6,40 м (а.с.11-19, 20-25, том 1).

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №308531 від 20.07.2006 року, ОСОБА_5 (попередній власник) на підставі рішення двадцять п`ятої сесії IV демократичного скликання Перегінської селищної ради від 10.03.2006 року належить земельна ділянка площею 0,1500 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд. Згідно плану меж земельної ділянки, ширина заїзду (літери Ж до А) складала 5,13 м (а.с.26, том 1).

Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.08.1985 року, зареєстрованого Рожнятівською державною нотаріальною конторою в реєстрі за №1429, спадкоємцем майна ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочка ОСОБА_9 , проживаюча по АДРЕСА_2 . Спадкове майно складається з дерев`яного жилого будинку житловою площею 17,5 кв.м, позначеного у плані літерою «А», сараю, позначеного у плані літерою «Б», сараю, позначеного у плані літерою «В», які розташовані на земельній ділянці розміром 567,4 кв.м, та знаходяться за зазначеною адресою.

Згідно інвентарної справи на житловий будинок по АДРЕСА_2 , видану ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) 13.05.1985 встановлено, що станом на 1985 рік за даним господарством рахувалися житловий будинок та два сараї.

Із будівельного паспорта на забудову земельної ділянки в АДРЕСА_2 , виданого в 1986 році встановлено, що індивідуальному забудівнику ОСОБА_6 надано дозвіл на право виконання будівельних робіт будинковолодіння та проект господарських будівель.

Із будівельного паспорта на забудову земельної ділянки в АДРЕСА_2 , затвердженого рішенням виконкому Рожнятівської районної ради народних депутатів від 12.02.1986 року №33 та зареєстрованого під №2/297 встановлено, що ОСОБА_6 встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділеної для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських споруд. Площа земельної ділянки старе місце. До будинковолодіння віднесено житловий будинок площею 44,2 кв.м, сарай площею 14,0 кв.м, літню кухню площею 10,0 кв.м., загальною площею 75,4 кв.м. Зазначено, що житловий будинок головним фасадом орієнтувати на АДРЕСА_3 і розмістити на віддалі 3,0 м від червоної лінії. На ділянці зі сторони вулиці передбачається огорожа висотою 1-2 м, вхід та проїзд на ділянку з АДРЕСА_3 пішохідна доріжка з тротуарних плит шириною 1,0 м. Вздовж вулиці в межах виділеної ділянки влаштувати тротуар шириною 1,0 м.

Із долученого технічного паспорта на житловий будинок (домоволодіння) по АДРЕСА_2 , квартал №8, виданого Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 12 жовтня 2000 року ОСОБА_10 встановлено, що будинковолодіння складається із житлового будинку, літньої кухні, стайні, гаражу, огорожі та криниці.

Із наданого архівним відділом Рожнятівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області 15.11.2019 року за № А-29/04-01 архівного витягу з протоколу Перегінської селищної ради дванадцятої сесії двадцять першого скликання «Про приватизацію земельних ділянок за громадянами селищної ради» вбачається, що вирішено передати у приватну власність ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 земельну ділянку площею 0,26 га.

Згідно витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, відповідачці ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.10.2002 року, виданого нотаріусом Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори Левицькою Г.В., належить будинковолодіння АДРЕСА_3 (а.с.122, том 1).

Із технічного паспорту будинковолодіння АДРЕСА_3 встановлено, що воно станом на 2002 рік складалось із житлового будинку, літньої кухні, стодоли, гаражу, огорожі та криниці (а.с.126, том 1).

Із наданого архівним відділом Рожнятівської районної державної адміністрації Івано-Франківської області 15.11.2019 року за № А-29/04-01 архівного витягу з протоколу восьмої сесії п`ятого демократичного скликання Перегінської селищної ради від 26 квітня 2007 року №73-8/2007 «Про передачу земельних ділянок у власність» передано у власність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) земельну ділянку площею 0,1364 га, із них для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,1146 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0218 га, по урочищах город по АДРЕСА_2 площею 0,0218 га.

Виконкомом Перегінської селищної ради надано довідку №6360/02-18 від 08.11.2019 року та витяг з рішення №260/52-2015 від 19.03.2015 року Перегінської селищної ради, із яких встановлено, що відповідно до рішення сесії від 19.03.2015 року за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) з 2015 року по 2019 рік облікована земельна ділянка орієнтовною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2 , за рахунок земель запасу селищної ради.

Тобто відповідач ОСОБА_1 фактично користується земельною ділянкою, на якій розташоване будинковолодіння АДРЕСА_3 , власником якого вона є. Суміжним землекористувачем є позивач ОСОБА_3 .

У листі виконавчого комітету Перегінської селищної ради від 18.02.2014 року №177102-18, адресованого ОСОБА_7 зазначено, що заява ОСОБА_3 № с-1161 від 24.12.2013 року щодо самовільного влаштування ОСОБА_7 вигрібної ями та септика з порушенням будівельних та санітарних норм розглядалася комісійно 17.01.2014 року з виходом на місце у його присутності та з участю начальника управління державної санітарно-епідеміологічної служби Волошина В.В., головного спеціаліста Держсанепідемслужби Кравець Н.О., головного спеціаліста містобудування та архітектури Рожнятівської районної державної адміністрації Фуфалько Н.М., спеціаліста-землевпорядника Перегінської селищної ради Федора Л.Р. та комісією з питань земельних відносин Перегінської селищної ради 05.02.2014 року. Результати перевірки Рожнятівського районного управління Державної санітарно-епідеміологічної служби в Івано-Франківській області свідчать про необхідність дотримання (збільшення не менше ніж на 20 метрів) розривів між джерелом водопостачання та джерелами забруднення, що можливо лише за рахунок переносу криниці або всіх потенційних джерел забруднень. Комісією встановлено, що ОСОБА_7 влаштовано септик та вигрібну яму на неприватизованій земельній ділянці без проектної документації з порушенням державних будівельних норм. Фундамент вигрібної ями частково виступає на проїзд до господарства ОСОБА_3 , що спричинило його звуження. Зобов`язано ОСОБА_7 при виготовленні правовстановлюючих документів на земельну ділянку звернутися у відділ містобудування та архітектури Рожнятівської РДА для виготовлення проектної документації на самовільно збудовану господарську будівлю з пропозиціями по влаштуванню вигрібної ями та спетика з дотриманням державних будівельних норм (а.с.7, том 1).

Із акта від 24.12.2014 року, складеного комісією в складі заступника селищного голови Савчука Б.М., спеціаліста-землевпорядника Федора Л.Р., депутатів селищної ради (членів комісії з питань земельних відносин) ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 щодо розгляду заяви ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про самовільне влаштування його сусідом ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ) двох септиків, які не відповідають санітарним нормам та вигрібної ями, чим зменшено ширину проїзду до господарства ОСОБА_3 , встановлені порушення (влаштування двох септиків та вигрібної ями без проектної документації з порушенням державних будівельних норма), вказані порушення не усунено (а.с.9, том 1).

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за проведення будівництва по АДРЕСА_2 , господарським способом із відхиленням від проектної документації (а.с.54, 55, 72, 73, 74, том 1).

Із акту обстеження земельних ділянок, схеми забудови та будівельного паспорта на забудову по АДРЕСА_3 вбачається, що відповідачкою ОСОБА_1 господарські будівлі побудовані з відхиленням від будівельного паспорта на забудову, а вигрібна яма та септик облаштовані з порушенням санітарних норм (а.с.58-68, том 1).

Із наявних в матеріалах справи схем земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 встановлено, що ширина проїзду по межі примикання земельної ділянки ОСОБА_3 до проїзду повинна складати 5,13 м ( а.с.101, 136, том 1).

Викопіровкою з генплану забудови смт.Перегінське підтверджено, що до будинковолодіння та земельної ділянки позивача ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 передбачено окремий проїзд (а.с.165, том 1).

Із листа виконкому Перегінської селищної ради від 24.03.2017 року №246/05-18 та (а.с.179, том 1) встановлено, що ширина заїзду до будинковолодіння та земельної ділянки позивача ОСОБА_3 становить на початку 4,0 м, по середині 3,60 м та в кінці 4,40 м., а згідно схеми проїзду по АДРЕСА_4 повинна складати 5,13 м (а.с.180, том 1).

Згідно висновку експертів за результатами проведення призначеної апеляційним судом комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи експертами Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 30 вересня 2020 року № 3/20-28/2214-2221/20-28 встановлено наступне (а.с.118-137, том 3).

На момент проведення експертизи власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0097 площею 0,1500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель, що розташована по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 .

В поземельній книзі на зазначену земельну ділянку міститься каталог координат поворотних точок меж земельної ділянки, що дає можливість визначити місце розташування даної земельної ділянки на місцевості. Інші параметри досліджуваної земельної ділянки, зокрема площа довжини сторін і кути повороту поворотних точок, вказані в технічній документації.

На момент проведення експертизи земельна ділянка по АДРЕСА_2 , якою користується ОСОБА_1 , не є сформованою і відсутня державна реєстрація прав власності на неї.

В результаті проведеного на місцевості обстеження земельних ділянок встановлено наступне.

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0097 ( АДРЕСА_1 ) по периметру в основному обгороджена, зокрема: з північної сторони огорожею з сітки-рабиці; з східної сторони частково кам`яною огорожею, а частково наявними металічними воротами; з південної сторони частково огорожею з сітки-рабиці, частково - кам`яною огорожею; з західної сторони огорожа відсутня.

Експертами зафіксовано наявний спільний фактичний проїзд до досліджуваних земельних ділянок, що веде від АДРЕСА_4 , господарську споруду (літньої кухні, стайні), вигрібної (гнойової) ями та септика, якими користується ОСОБА_1 .

Встановлено, що фактична площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 становить 1504 га.

Земельно-технічна експертиза.

По першому питанню.

1. Чи співпадає фактичне землекористування ОСОБА_3 земельною ділянкою площею 0,1500 га, кадастровий номер 010070097 по конфігурації, площі та розташуванню земельної ділянки у системі координат, що зазначені в технічній документації та Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 308531, виданому на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , по межі поворотних точок А-Б (суміжний землекористувач ОСОБА_7 ), Ж-А (заїзд) ? (Рисунок 29)

Відстань від т.3 фактичного використання до т.20, згідно державного акту і каталогу координат поворотних точок меж земельної ділянки становить 0,57 м.

Відстань від т.4 фактичного використання до т.1 з згідно державного акту і каталогу координат поворотних точок меж земельної ділянки становить 0,19 м.

Відстань від т.5 фактичного використання до т.2 з згідно державного акту і каталогу координат поворотних точок меж земельної ділянки становить 0,17 м.

Відстань від т.6 фактичного використання до т.3 з згідно державного акту і каталогу координат поворотних точок меж земельної ділянки становить 0,22 м.

Відстань від т.10 фактичного використання до т.8 з згідно державного акту і каталогу координат поворотних точок меж земельної ділянки становить 0,14 м.

Отже, фактичне землекористування ОСОБА_3 земельною ділянкою площею 0,1500 га, кадастровий номер 010070097, частково співпадає по конфігурації, площі та розташуванню земельної ділянки у системі координат, що зазначені в технічній документації та Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 308531, виданому на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , по межі поворотних точок А-Б (суміжний землекористувач ОСОБА_7 ), Ж-А (заїзд), а саме невідповідність спостерігається в т.3 фактичного використання і т.20 (Ж) згідно державного акту і каталогу координат поворотних точок меж земельної ділянки, яка становить 0,57 м, що перевищує середньоквадратичну похибку місцезнаходження межового знака відносно найближчих пунктів державної геодезичної мережі, геодезичних мереж згущення, міських геодезичних мереж.

По питанню №2.

2. Чи накладається частина земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_1 на частину земельної ділянки кадастровий номер 010070097 по межі поворотних точок А-Б (5,93; 10,39; 2,26; 2,85; 4,13; 5,32; 15,72), Ж-А (5,13) ? У разі наявності такого накладення визначити площу та лінійні параметри такого накладення.

Згідно опису меж в державному акті, по межі від Ж до А зазначено, що суміжником по даній межі є проїзд, а по межі від А до Б суміжним по даній межі є землі ОСОБА_7 .

При проведенні обстеження встановлено наявність кам`яної огорожі по межі від А до Б (рисунок 18,19) шириною 0,3 м, і наявність такої огорожі має суттєвий вплив щодо визначення фактичних меж досліджуваних земельних ділянок.

З врахуванням вищенаведеного встановлено, що частина земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_1 , не накладається на частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0097 по межі поворотних точок А-Б (5,93; 10,39; 2,26; 2,85; 13; 5,32; 15,72), Ж-А (5,13).

По питанню №3

Яка фактична ширина проїзду до земельної ділянки кадастровий номер 010070097? Чи відповідає фактична ширина і ширина проїзду, зазначена у технічній документації на ім`я ОСОБА_5 , вимогам Державних будівельних норм?

За результатами камеральної обробки інформації, отриманої при проведенні обстеження і топографо-геодезичної зйомки отримано параметри проїзду до земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0097 (рисунок 30), а саме:

- ширина проїзду від т.13 до протилежної сторони становить 4,01 м;

- ширина проїзду від т.23 до протилежної сторони становить 3,78 м;

- ширина проїзду від т.22 до т.15 становить 3,26 м;

- ширина проїзду від т.21 до протилежної сторони становить 3,31 м;

- ширина проїзду від т.51 до протилежної сторони становить 3,22 м;

- ширина проїзду від т.19 до протилежної сторони становить 4,16 м.

В додатково наданій на дослідження технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку видачі державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 , відсутні будь-які значення ширини проїзду, що веде до земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0097. Однак, при детальному вивченні даної технічної документації встановлено, що в описі меж від Є до А зазначено, що суміжником є заїзд і ширина даної сторони земельної ділянки становить 5,13 м. Однак, ця інформація не відображає загальний стан даного проїзду, тобто загальну ширину проїзду, а лише ширину даного проїзду в кінці, де він примикає до земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0097 і слугує як заїзд до даної земельної ділянки.

Відповідно до ДБН 2.3-5:2018 «Вулиці та дороги населених пунктів», мінімальна ширина смуги руху проїзду повинна становити 2,75 м. Після проведення обмірів фактичної ширини проїзду (рисунок 30), яка становить в місцях проведення обмірів 4,01 м, 3,78 м, 3,26 м, 3,31 м, 3,22 м, 4,16 м, експертами встановлено, що фактична ширина проїзду відповідає вимогам Державних будівельних норм, згідно ДБН 2.3-5:2018 «Вулиці та дороги населених пунктів».

Відповідно до п.15.3.1 Вимоги проїздів для пожежних автомобілів, ДБН Б 2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», для пожежних автомобілів слід передбачати проїзди завширшки не менше ніж 3,5 м. Згідно топографо-геодезичної зйомки мінімальна ширина існуючого проїзду становить 3,22 м. Отже, ширина проїзду не відповідає вимогам вказаних у п.15.3.1 Вимоги проїздів для пожежних автомобілів, ДБН Б 2.2-12:2019 «Планування і забудова територій».

Щодо зазначеної ширини проїзду (5,13 м) в технічній документації, яка являється заїздом до земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0097 і відображає ширину тільки в місці примикання до земельної ділянки, але не загальну ширину проїзду, то ширина даного заїзду (5,13 м) відповідає вимогам Державних будівельних норм, згідно ДБН 2.3-5:2018 «Вулиці та дороги населених пунктів» і ДБН Б 2.2-12:2019 «Планування і забудова територій».

По питанню №5

Чи є земельна ділянка, на якій розташовані вигрібна (гнойова) яма та септик, проїздом до земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 010070097) ?

В матеріалах справи міститься викопіровка з генплану забудови с. Перегінське, яке виконано в масштабі 1:5000 із зображенням земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.165, том 1). Виходячи із даного масштабу встановлено, що відстань в 1 мм на викопіровці відповідає відстані 5 м на місцевості. Встановлено, що даний проїзд на викопіровці зображено завширшки приблизно 1 мм, що на місцевості приблизно буде відповідати 5-ти метрам. Однак, дані розрахунки не є точні, а є приблизними з певними похибками. Будь-яка інша інформація щодо проїзду, який веде до земельних ділянок ОСОБА_1 і ОСОБА_3 або проектної, технічної, містобудівної чи іншої документації, в матеріалах справи відсутня.

Виходячи із наведеного, експерти дійшли висновку, що наявної інформації про проїзд не достатньо для проведення зазначеного порівняння чи співставлення. Встановити, чи є земельна ділянка, на якій розташовані вигрібна (гнойова) яма та септик, проїздом до земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 010070097), не видається за можливе.

По питанню №6

Чи звужений проїзд до земельної ділянки кадастровий номер

010070097 за рахунок спорудження ОСОБА_1 господарської споруди (літньої кухні, стайні), вигрібної (гнойової) ями та септика?

Встановлено, що на початку проїзду його ширина становить 4,01 м, рухаючись в сторону земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0097 спостерігається поступове звуження проїзду, а саме в місцях проведення обмірів, ширина проїзду становить до 3,78 м, 3,26 м, 3,31 м, 3,22 м. Однак, перед самою земельною ділянкою з кадастровим номером :01:007:0097 даний проїзд іде на розширення і ширина становить 4,16 м.

Отже встановлено, що має місце звуження проїзду до земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0097, однак перед самою земельною ділянкою спостерігається різке його розширення.

Виходячи із проведених досліджень, встановити, чи має місце звуження проїзду до земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0097 за рахунок спорудження ОСОБА_1 господарської споруди (літньої кухні, стайні), вигрібної (гнойової) ями та септика не видається за можливе.

Однак слід зазначити, що саме межа земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_1 і межує з проїздом, в натурі (на місцевості) має декілька згинів, які саме впливають на зміну ширини проїзду.

Будівельно-технічна експертиза

По питаннях №4,8,9.

4. Чи порушені будівельні норми і правила, зокрема протипожежні і санітарні, при споруджені ОСОБА_1 господарської споруди (літньої кухні, стайні), вигрібної (гнойової) ями та септика?

8. Чи відповідає розташування вигрібної (гнойової) ями та септика по АДРЕСА_2 , які споруджені ОСОБА_1 , вимогам санітарних норм та правил утримання територій населених пунктів (місць) ? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

9. У разі наявності порушень при спорудженні ОСОБА_1 господарської споруди (літньої кухні, стайні), вигрібної (гнойової) ями та септика, то у який спосіб технічно можливо усунути такі порушення, зокрема, чи є необхідним знесення, демонтаж (повний, частковий) споруд або можлива відповідна перебудова (повна, часткова)?

При проведенні обстеження домоволодіння по АДРЕСА_2 та вивченні технічного паспорту БТІ встановлено, що на території домоволодіння розташовані : житловий будинок літ. А 1985 року побудови; надвірні будівлі та споруди: літня кухня літ. «Б», стайня літ. «В», гараж літ. «Г», ворота №1, колодязь.

Експертами встановлено, що літ. Б літня кухня, має геометричні розміри 18,55 м х 5,35 м, що не відповідає геометричним розмірам літньої кухні, зазначеними у технічному паспорті, а отже збудовано (влаштовано) самочинно.

За результатами обстеження встановлено, щ вигрібна яма знаходиться на відстані 18,35 м від джерела водопостачання (криниці) ОСОБА_3 та 14,21 м від криниці ОСОБА_1 (рисунок 31).

Відповідно до п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» (таблиця 6,7), відстань від джерел забруднення повинна бути не менше 20 м до джерела водопостачання, що свідчить про необхідність переносу джерела забруднення (рисунок 31).

Отже, ОСОБА_1 при спорудженні господарської будівлі (літньої кухні, стайні), вигрібної (гнойової) ями по АДРЕСА_2 порушено наступні будівельні норми: ст..26 Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності» по вимогам до забудови земельної ділянки; ст.13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011р. №466 про реєстрацію повідомлення про початок виконання підготовчих або будівельних робіт органом державного архітектурно-будівельного контролю або через електронний кабінет; відповідно п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» відносно допустимих відстаней від житлових будинків до господарських будівель і споруд порушені відстані від спорудженої вигрібної ями, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , до криниці по АДРЕСА_2 . Відстань становить 18,35 м, а допустима 20 м.

Порушення, які здійснила ОСОБА_1 при самочинній реконструкції літньої кухні, стайні можливо усунути шляхом звернення до органів архітектурно-будівельного контролю.

Порушення, які здійснила ОСОБА_1 при самочинному влаштуванні вигрібної ями, а саме невідповідність відстані вигрібної ями до джерел водопостачання, технічно можливо усунути шляхом перенесення вигрібної ями на відстань, яка відповідає п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» відносно допустимих відстаней від житлових будинків до господарських будівель і споруд, з додержанням правил добросусідства (ст. 103, 104 ЗК України).

Розташування вигрібної ями та туалету по АДРЕСА_2 не відповідає вимогам санітарних норм та правил, а саме: при обстеженні та відповідних обмірах встановлено, що компостна яма знаходиться на відстані 18,35 м від джерела водопостачання ОСОБА_3 , та 14,21 м від криниці ОСОБА_1 . Згідно зазначених норм відстань від джерел забруднення повинна бути не менше 20 м до джерела водопостачання, що свідчит про необхідність демонтажу або переносу джерела забруднення вигрібної ями та туалету.

По питанню №7

Чи звужений проїзд до земельної ділянки кадастровий номер 010070097 за рахунок спорудження ОСОБА_1 господарської споруди (літньої кухні, стайні), вигрібної (гнойової) ями та септика? Якщо звужений, то чи придатний він для проїзду спеціальних автомобілів (протипожежних, для вивозу сміття і відбору каналізаційних стоків, вантажних та автокранів)?

Відповідно до п.15.3.1 Вимоги проїздів для пожежних автомобілів, ДБНБ 2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», для пожежних автомобілів слід передбачати проїзди завширшки не менше, ніж 3,50 м. Згідно топографо-геодезичної зйомки мінімальна ширина існуючого проїзду становить 3,22 м. Ширина проїзду не відповідає вимогам вказаних Державних будівельних норм.

Із показань експертів у судовому засіданні 26.11.2020 р. та 01.12.2020р. щодо роз`яснення їх висновку від 30.09.2020 року №3/20-28/2214-2221/20-28, встановлено наступне (а.с.191,194-197, 199-200, том 3):

Експертами на земельній ділянці розташованій по АДРЕСА_2 , яка знаходиться у користуванні ОСОБА_1 , або на проїзді, суміжному із земельною ділянкою, наявність септика не виявлено.

Вигрібна яма, розташована по АДРЕСА_2 (будинковолодіння ОСОБА_1 ), має такі геометричні розміри: довжина 5,02 м та змінна ширина 2,29 м; 2,42 м та 2,37 м (рисунок 1).

Відстань від зазначеної вигрібної ями до господарської споруди літньої кухні, розташованих по АДРЕСА_2 (будинковолодіння ОСОБА_1 ), становить: від кута літньої кухгі до точки 51 2,98 м; від стіни літньої кухні до вигрібної ями 2,83 м та 2,67 м (рисунок 2).

Відстань від стіни літньої кухні до межі земельної ділянки кадастровий номер :01:007:0097, належної ОСОБА_3 , по поворотних точках 6 становить 2,24 м; від точки 5 3,88 м; та від точки 4 5,20 м, позначених на рисунку 31 висновку експертів №3/20-28/2214-2221/20-28 від 30.09.2020 року (а.с. 134-зворот, том 3) та рисунку 3 (а.с.200, том 3).

Відстань від стіни господарської споруди літньої кухні, розташованої по АДРЕСА_2 (будинковолодіння ОСОБА_1 ) до межі земельної ділянки, суміжної з проїздом, по поворотних точках 21 становить 1,15 м; від позначеної точки 22 відстань становить від кута літньої кухні 3,65 м та від стіни літньої кухні перпендикулярно становить 3,50 м на рисунку 31 висновку експертів №3/20-28/2214-2221/20-28 від 30.09.2020 року (а.с. 134-зворот, том 3) та рисунку 4 (а.с.200-зворот, том 3).

Довжина спільного проїзду до господарств ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ) становить 26,58 м (рисунок 5) (а.с. 200-зворот, том 3).

Вирішуючи даний спір слід виходити з таких положень закону.

За змістом частини 1 статті 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної або комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок та норми безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовані положеннями ст.ст. 118 та 125 Земельного кодексу України , а порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування - ст. 123 Земельного кодексу України.

Отже, виходячи із статей 116, 118 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина перша статті 122 ЗК України).

Згідно з пунктом «а» частини четвертої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Відповідно до частини першої статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Згідно зі статтею 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про основи містобудування» до компетенції сільських, селищних, міських рад належить затвердження генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій.

За змістом статті 17 Закону України «Про основи містобудування» містобудівна документація - затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій. Містобудівна документація є основою вирішення питань щодо передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб. Види, склад, порядок розробки та затвердження містобудівної документації визначаються законодавством.

гідно з пунктом 7.26 Державних будівельних норм 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» територія вулиць і доріг всіх категорій, відокремлюються від інших функціональних територій поселень геодезичне за фіксованими границями - червоними лініями. Розбивочні креслення червоних ліній призначаються для забезпечення регулювання і містобудівного контролю при забудові, реконструкції і благоустрої поселень, при відведенні земельних ділянок, встановленні умов їх використання.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а згідно ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків.

Згідно ст.103 ЗК України власники та землекористувачі сусідніх земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Відповідно до ст.212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Статтею 375 ЦК України передбачено, що право власника земельної ділянки на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За змістом ч.4 ст.376 ЦК України, якщо самочинне будівництво порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Пунктом 2 Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) » передбачено, що відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про знесення самочинно збудованого нерухомого майна.

Відповідно до п.5 вказаної Постанови у випадках порушення прав і фізичних осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК).

Пунктом 17 цієї Постанови передбачено, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК.

Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 4 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Виходячи зі змісту названої норми власник повинен довести не наявність порушень забудовником державних норм та правил, а факт існування перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження його майном.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Згідно з ч.2 ст.376 ЦК України особа яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За змістом ч.ч.4 та 7 ст.376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

Відповідно до п.3.11 ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень", затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року №44, які поширюються на проектування нових і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України, обов`язкових для органів державного управління, місцевого і регіонального самоуправління, підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчості, тупікові проїзди мають закінчуватися поворотними майданчиками для розвороту пожежних та інших машин.

У пункті 3.22 ДБН визначено, що на односмугових проїздах передбачаються роз`їзди (п.3.11); ширина проїжджої частини проїзду з однією смугою руху повинна становити не менше 3.5 метра; проїзди повинні бути облаштовані на відстані не ближче 5 метрів від стін, придатні для проїзду пожежних машин.

Пунктом 3.25-а ДБН передбачено, що відстань між питним колодязем і господарською спорудою повинна становити не менше 20 метрів.

Пункт 3.30 ДБН визначено, що спорудження надвірних господарських будівель по лінії забудови вулиць і проїздів забороняється, їх необхідно зводити у глибині садиби з дотриманням санітарних та протипожежних вимог.

Під час розгляду справи встановлено, що септик на земельній ділянці експертами не виявлений на час проведення експертизи. Натомість поруч із вигрібною ямою споруджений туалет (ймовірно надбудовано над септиком). Спорудження туалету та вигрібної ями не відповідає вимогам ДБН та порушує права позивача, оскільки не витримана відстань до колодязя.

За таких обставин, ці споруди підлягають знесенню (демонтажу) за рахунок відповідачки.

Отже, у ході розгляду справи судом встановлено, що самочинно збудована відповідачкою та облаштована вигрібна яма та огорожа розміщені поза межами земельної ділянки, наданої їй у користування.

Таким чином, при вирішенні даного спору слід приймати до уваги необхідну і достатню ширину проїзду у 3,5м, що відповідає вимогам ДБН.

Так, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №308531 від 20.07.2006 року, ОСОБА_5 (попередній власник домоволодіння позивача) ширина проїзду (літери Ж до А) складала 5,13 м (а.с.26, том 1).

Таким чином, при вирішенні даного спору слід приймати до уваги необхідну і достатню ширину проїзду у 3,5м, що відповідає вимогам ДБН.

Отже по межі земельної ділянки із проїздом його ширина повинна становити 5,13 м.

Фактична ширина на час проведення експертизи становить 5.29м (точки 4-3, рисунки 30, 31 висновку експерта), що узгоджується із вимогами ДБН.

Однак за рахунок розміщення вигрібної ями ширина проїзду по поворотних точках наближених до земельної ділянки Семка №№ 19, НОМЕР_1 становить 4,16 м. та 3,22 м відповідно (точки 4-3, рисунки 30, 31 висновку експерта), що звужує проїзд та обмежує майданчик для розвороту транспортних засобів. Тому у цих точках слід зобов`язати відповідачку демонтувати огорожу, довівши проїзд до 5,13 м. У точках №№ 21, 22, позначених на рисунках 30 та 31 висновку комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 3/20-28/2214-2221/20-28 від 30.09.2020 року, ширина проїзду становить 3,31 та 3,26 м. відповідно, тому слід зобов`язати відповідачку демонтувати огорожу, довівши проїзд по поворотних точках №№ 21 та 22 до ширини не менше 3,5 м, що відповідатиме вимогам ДБН.

Оскільки туалет та вигрібна яма розташовані в порушення вимог ДБН, огорожа земельної ділянки відповідачки розміщена на території проїзду, який не може бути переданий у приватну власність, що призвело до його звуження та невідповідності вимогам ДБН та містобудівній документації, тому відповідачку слід зобов`язати звільнити частину проїзду, демонтувавши споруду туалету та вигрібну яму, а також частину огорожі, що буде ефективним способом захисту порушеного права позивача та не явиться перешкодою відповідачці для встановлення цих споруд у відповідності до вимог ДБН.

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні в частині задоволених позовних вимог.

З відповідачки підлягають стягненню витрати, понесені позивачем на проведення експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 08 липня 2019 року змінити в частині задоволення позову.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок демонтувати вигрібну яму та туалет, розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться у її користуванні за адресою: АДРЕСА_2 , а також огорожу земельної ділянки по поворотних точках №№ 19, 51, 21, 22, позначених на рисунках 30 та 31 висновку комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 3/20-28/2214-2221/20-28 від 30.09.2020 року, звільнивши проїзд до будинковолодіння ОСОБА_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до ширини по поворотних точках 19 та 51 не менше 5,13 м., а по поворотних точках №№ 21 та 22 до ширини не менше 3,5 м.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , витрати за проведення експертизи в сумі 10205,00 грн (десять тисяч двісті п`ять гривень нуль копійок)

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

М.Д. Горейко

Повний текст постанови складено 24 грудня 2020 року.