ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9432/20 Справа № 205/6259/20 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство Укрсиббанк, Акціонерне товариство Альфа-банк про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, та про визнання договорів іпотеки недійсними

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Альфа-Банк

на ухвалу Ленінського районного суду від 15 вересня 2020 року про вжиття заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ленінського районного суду від 15 вересня 2020 року заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», Акціонерне товариство «Альфа банк», про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, та про визнання договорів іпотеки недійсними - задоволено частково.

Заборонено іншим особам вчиняти дії (відчуження, перереєстрацію речового права тощо), щодо предмету спору, а саме:

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (РПВН 17082427);

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 (РПВН 22375700);

- 1/2 частину 31/100 частини нежилого приміщення № 37 (тридцять сім), загальною площею 409, 6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (РПВН 25112349).

- 1/2 частини приміщення № 39 (тридцять дев`ять), загальною площею 50,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (РПВН 20699970).

В задоволенні решти вимог за заявою про забезпечення позову щодо встановлення заборон стосовно такого майна в цілому відмовлено (а.с.77-78).

В апеляційній скарзі АТ Альфа-Банк посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, просить ухвалу скасувати та в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити у повному обсязі (а.с. 82-87).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, суд 1 інстанції посилаючись на положення ст. ст. 149,150 ЦПК України виходив з того, що такий вид забезпечення позову є заходом тимчасового характеру, узгоджується з предметом та підставами позову, є співмірним із заявленими позовними вимогами, а також не порушують права будь-яких осіб на володіння та користування спірним майном, а лише встановлюють заборону на його розпорядження на користь третіх осіб на час розгляду даної справи судом.

Із вказаними висновками суду погоджується й колегія суддів.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд має враховувати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України», право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З виділених матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір у тому числі щодо речового права на нерухоме майна у вигляді Ѕ частин: квартири АДРЕСА_5 , квартири АДРЕСА_5 ; 31/100 частини нежилого приміщення № 37 за адресою: АДРЕСА_3 ; приміщення № 39 за адресою: АДРЕСА_4 . Одночасно з цим позивач також наголошує на наявності спору щодо правомірності передачі такого майна в іпотеку ПАТ «Укрсиббанк», та АТ «Альфа банк» без її згоди, як співвласника, у зв`язку із чим заявляє позовні вимоги про визнання відповідних договорів іпотеки недійсними (а.с. 2-4).

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову є цілком співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки між сторонами дійсно існує спір щодо поділу спільного сумісного майна.

З огляду на те, що між сторонами наявний спір та обставини, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вірно вирішив питання забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії щодо відчуження та проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна.

Колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку саме про необхідність часткового вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з ухвалою Ленінського районного суду від 15 вересня 2020 року щодо вжиття заходів забезпечення позову, доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви про забезпечення позову, апелянтом не наведено.

Отже, враховуючи, характер спірних правовідносин, судом першої інстанції у відповідності з положеннями ст.150 ЦПК України правомірно забезпечено позов для захисту матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля збереження майна та унеможливлення його відчуження на користь третіх осіб.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367,368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Альфа-Банк залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду від 15 вересня 2020 року про вжиття заходів забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: