Справа № 486/64/20
Провадження № 2/486/239/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Савіна О. І.

при секретарі - Коршак О.В.,

за участі: відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Саннікової Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ КБ «ПриватБанк» звернулася до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Позовні вимоги мотивує тим, що згідно укладеного договору № б/н від 16.06.2010 р. ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 4 200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Станом на дату смерті останнього його заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № б/н від 16.06.2010 р. ставила 19 983,47 гривень. Вважає, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , яка на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , а тому, на думку позивача, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. У зв`язку з цим, позивач 13.11.2019 року звернувся з листом-претензією до відповідача ОСОБА_1 , однак з боку останньої жодних дій вчинено не було. У зв`язку з наведеним просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 16.06.2010 р. в розмірі 19 983,47 гривень та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 гривень.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, однак в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги не визнали повністю, посилаючись на те, що по-перше, ОСОБА_1 є неналежним відповідачем, оскільки позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є родичами; по-друге, позивач пропустив строк позовної давності, який для даної категорії спорів становить три роки. Претензія позивача до Южноукраїнської державної нотаріальної контори щодо боргу, який виник на підставі договору б/н від 07.08.2013 р., була надіслана 14.06.2016 р., відповідь на яку відправлено нотаріусом 09.07.2016 р.. Отже банку стало достеменно відомо з даного листа нотаріуса про порушення його права на отримання погашення заборгованості за кредитним договором від 07.08.2013 р., тому ця дата є початком перебігу позовної давності. Крім того, претензія кредитора була пред`явлена відносно договору від 07.08.2013 р., укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк», тоді як в позовній заяві позивач посилається на договір б/н від 16.06.2010 р.. Просили суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Вислухавши відповідача та його представника, враховуючи позицію представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно договору № б/н від 16.06.2010 р. ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 4 200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

З копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо запису про смерть вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Станом на дату смерті позичальника ОСОБА_2 його заборгованість перед позивачем за кредитним договором № б/н від 16.06.2010 р. складає 19 983,47 гривень та включає: заборгованість за кредитом 4 197,10 гривень; заборгованість за відсотками 15 428,88 гривень, що підтверджується наданим представником позивача розрахунку заборгованості (а. с. № 5-6).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 608 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно зі ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця (ч. 3 ст. 1231 ЦК України).

Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічна позиція викладена в п. 32 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, таким чином, на її думку ОСОБА_1 прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника.

14.06.2016 р. позивач звернувся до Южноукраїнської державної нотаріальної контори з претензією кредитора, в якій просив включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк`в спадкову масу.

З повідомлення Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 09.07.2016 року за претензією кредитора 09.07.2016 року була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак надати інформацію щодо наявності спадкоємців після смерті ОСОБА_2 не вбачається можливим.

05.11.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з листом-претензією до відповідача ОСОБА_1 , в якій просило сплатити заборгованість позичальника ОСОБА_2 ..

Однак, погодитися з вищевказаною позицією позивача суд не може, оскільки вважає, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вона є спадкоємцем та прийняла після померлого спадщину. Підтвердження відповідачем в судовому засіданні того факту, що вона постійно проживала в АДРЕСА_1 , також не свідчить, що остання постійно проживала із спадкодавцем.

Доказів постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, після смерті останнього, позивачем суду не надано.

До того ж, відповідно до матеріалів справи позичальником АТ КБ «ПриватБанк» є ОСОБА_2 , а позовні вимоги пред`явлені до ОСОБА_1 , проте позивачем не надано доказів, що остання входить до кола спадкоємців.

Між тим, як слідує з повідомлення Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 09.07.2016 року, надати інформацію щодо наявності спадкоємців після смерті ОСОБА_2 не вбачається можливим.

Посилання позивача лише на факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем, без надання доказів наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , свідчить про недоведеність позивачем позовних вимог. Клопотань про витребування доказів банком суду заявлено не було.

Крім того, з вищевказаних претензії кредитора та листа-претензії вбачається, що позивач посилається на заборгованість ОСОБА_2 за договором від 07.08.2013 р., укладеним між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк», тоді як в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № б/н від 16.06.2010 р..

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, укладеним 16.06.2010 року між позивачем та ОСОБА_2 , як із спадкоємця останнього, оскільки доказів на підтвердження того, що після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а відповідач є спадкоємцем померлого позичальника і прийняла у встановленому порядку спадщину після смерті ОСОБА_2 не надано.

Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суду відсутні правові підстави для задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України, розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 11-13, 76-78, 81, 89, 141, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр Іванович Савін

Повне рішення суду складено 24 грудня 2020 року.