Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/386/20

номер провадження 2/695/822/20

21 грудня 2020 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря Варданян Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Золотоноша в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні йому будинком шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою:АДРЕСА_1 .

Свою позовну заяву позивач пояснює тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою:АДРЕСА_1 . Дану частину будинку позивач купив у відповідача у вересні 2019 р. Відповідач зобов`язався знятися з реєстраційного обліку, але в добровільному порядку не здійснив цього. В будинку він не проживає, його місце перебування позивачу невідомо, контактів з ним він не підтримує. Той факт, що відповідач зареєстрований у будинку, заважає позивачу повноцінно користуватися ним, а також обмежує право на оформлення субсидії. Позивач на підставі ст.319, 386 ЦК України вимушений звернутися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщеннямпо вказаній адресі, оскільки для цього є всі підстави.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Від відповідача на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судове засідання позивач не прибув, але в матеріалах міститься заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

У судове засідання відповідач не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, відзив на позов не подав, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу частини будинку від 14.05.2019 р. ОСОБА_1 купив у ОСОБА_3 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №166521230 від 14.05.2019 р. за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до Договору купівлі-продажу частини будинку від 13.09.2019 р. ОСОБА_1 купив у ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №180978050 від 13.09.2019 р. за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

З копії будинкової книги судом встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У довідці №24 від 11.02.2020 р., виданої головою квартального комітету № 26 м. Золотоноша Черкаської області зазначено, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживає позивач ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 . За даною адресою зареєстрований, але з 2017 року не проживає ОСОБА_2 , 1976 р.н.

Факт реєстрації відповідача за адресою АДРЕСА_1 стверджується також довідкою виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 9105 від 16.12.2019.

Актами обстеження домоволодіння по АДРЕСА_1 , від 03.10.2019 та 10.02.2020 року та письмовими поясненнями сусідів позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 16.12.2019 року, стверджено, що в будинку зареєстрований ОСОБА_2 , але не проживає в ньому з 2017 року, речі, які б свідчили про його проживання в даному будинку відсутні.

Згідно із ч. 1ст. 316 ЦК України- правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Як зазначено у ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. (ч.2 ст.386 ЦК України)

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, за результатами розгляду справи судом встановлено, що цивільні права позивача порушуються відповідачем, тобто останнім створені власнику нерухомого майна перешкоди у здійсненні права користування, розпоряджання майном, а тому вони підлягають захисту у спосіб, що обраний позивачем.

Такий висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Так, зазначено, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, пред`явивши одну з вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Слід зазначити, що відповідачем не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування заперечень проти позову.

Договір найму житла між власником будинку та відповідачем відсутній.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не є членом сім`ї позивача і не був ним, комунальні послуги не сплачує, не приймає участі в утриманні житла. Отже, судом встановлено, що позивач, як власник будинковолодіння, не може користуватися своїми правами щодо володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, оскільки відповідач чинить йому відповідні перешкоди, враховуючи, що згода позивача на проживання відповідача відсутня.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, а саме, слід усунути позивачеві перешкоди у здійсненні ним права користування власністю - будинком за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

Керуючись ст.ст. ст. ст.4, 5, 12, 76-84, 133, 263, 265, 280, 284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити повністю.

Усунути перешкоди в користуванні будинком ОСОБА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку встановленому чинним законодавством.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.Ю. Степченко