Номер провадження: 22-ц/813/6426/20
Головуючий у першій інстанції Дяченко В. Г.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Погорєлової С.О., Князюка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Олейниченко Оксани Миколаївни на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 березня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, після смерті її батька ОСОБА_2 мотивуючи це тим, що ще на початку 2019 року у позивача внаслідок глибокої інфекційної виразки другого пальця правої ноги почав розвиватись синдром діабетичної стопи, що підтверджується протоколами обстеження хірургом та консультативними висновками лікаря-рентгенолога. В цей же період - ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько. Тільки 25.09.2019 року, після полегшення позивач звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини. Проте позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину у зв`язку з пропуском строку.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 березня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 і ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Олейниченко Оксана Миколаївна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 березня 2020 року скасувати, а позов задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи на 15-00 г. 15.12.2020 року сторони та їхні представники в судове засідання не з`явилися, про причини не явки суду не повідомили, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції через обмеження доступу до зали судового засідання Одеського апеляційного суду через посилення противоепідемічних заходів у зв`язку з поширенням в Україні коронавірусної інфекції СОVID-19 або про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не подавали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Олейниченко Оксани Миколаївни підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно з ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Усім зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- за життя, ОСОБА_2 склав заповіт, яким усе своє майно заповів ОСОБА_1 ;

- відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира АДРЕСА_1 , належить у спільній частковій власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ;

- протоколами огляду пацієнта - ОСОБА_1 в різних лікувальних закладах міста Одеси, від 08.01.2019 року, 16.01.2019 року, 29.01.2019 року 30.01.2019 року, 11.06.2019 року підтверджено діагноз глибокої інфекційної виразки другого пальця правої ноги, почав розвиватись синдром діабетичної стопи (а.с.10-15);

- ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживала окремо від спадкодавця;

- листом від 01.10.2019 року приватний нотаріус повідомила позивача, що заведення спадкової справи є неможливим, оскільки позивачем пропущено строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не довела, що хвороба, на яку вона посилалася, як на причину пропуску строку для прийняття спадщини дійсно заважала її у будь який спосіб звернутись до нотаріуса своєчасно, хоча в цей же період позивач незважаючи на хворобу особисто зверталась до лікувальних закладів для консультацій. Крім іншого позивачем не доведено порушення її прав відповідачем - Одеською міською радою, за наявності іншого можливого спадкоємця - ОСОБА_4 , відомості про якого суду не надано. Заяви та клопотання про витребування доказів суду не заявлялись. Справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Отже позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини впливає на права іншого спадкоємця, який таку спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18), від 15 січня 2020 року у справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19), від 25 березня 2020 року в справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 30 квітня 2020 року у справі № 352/382/18 (провадження № 61-40424св18), від 30 вересня 2020 року у справі № 361/1953/18 (провадження № 61-16095св19), від 07 жовтня 2020 року у справі № 234/17511/19 (провадження № 61-8215св20), від 21 жовтня 2020 року у справі № 526/1468/18 (провадження № 61-5133св20).

Зазначаючи про ймовірність існування іншого спадкоємця після смерті ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , суд першої інстанції фактично заснував свій висновок на припущеннях, оскільки не вжив заходи щодо витребування у нотаріуса інформації про заведення спадкової справи, розглянувши при цьому справу щодо спадкування у спрощеному провадженні.

Між тим у відповідності згідно ч.2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування.

Згідно з ч. 7 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

При таких обставинах рішення суду не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Ухвалюючи власне судове рішення, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з відповіддю приватного нотаріуса Гребенюк Ірини Миколаївни від 24.11.2020 року на ухвалу Одеського апеляційного суду від 24.11.2020 року про витребування інформації, вбачається, що спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не заводилася.

При таких обставинах, виходячи з обраного способу захисту права - про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач вірно визначила відповідача - територіальну громаду в особі органу місцевого самоврядування - Одеську міську раду, оскільки до складу спадщини входить частка нерухомого майна - квартири, яка розташована в Суворовському районі м. Одесі - тобто під адміністративно-територіальною юрисдикцією Одеської міської ради.

Що стосується особи ОСОБА_4 , про яку, як про ймовірного спадкоємця після смерті ОСОБА_2 зазначав суд першої інстанції, то колегія суддів вбачає, що згідно відмітки у паспорті позивачки ОСОБА_1 , вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 25.08.1984 року і ОСОБА_4 , яка не заявила про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , може бути внучкою померлого і дочкою позивачки ОСОБА_1 , яка є дочкою померлого спадкодавця.

При таких обставинах, ОСОБА_6 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 оскільки на час відкриття спадщини і на час розгляду справи жива її матір ОСОБА_1 , яка є дочкою померлого ОСОБА_2 , що залишив на ім`я ОСОБА_1 заповіт на все належне йому майно.

Таким чином, колегія суддів з урахуванням встановлених у справі обставин та наведених у цій постанові обґрунтувань, констатує, що суб`єктний склад позивачем визначений правильно.

Що стосується суті заявлених вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, то судова колегія виходить з наступного.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Якщо ж у спадкоємця об`єктивних перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Зі встановлених у справі обставин вбачається, що ще незадовго до смерті ОСОБА_2 (лютий 2019 року) у позивача виникли проблеми зі здоров`ям і вона зверталася до закладів охорони здоров»я по допомогу, що підтверджується протоколами огляду пацієнта - ОСОБА_1 в різних лікувальних закладах міста Одеси від 08.01.2019 року, 16.01.2019 року, 29.01.2019 року, 30.01.2019 року, 11.06.2019 року в яких зазначено про встановлений діагноз глибокої інфекційної виразки другого пальця правої ноги з початком розвитку синдрому діабетичної стопи.

Крім зазначених дат звернення до лікувальних закладів, позивач, як це вбачається з виписки з її медичних карток та з консультативних висновків лікарів, також зверталася по допомогу в лікувальні заклади міста Одеси 07.07.2019 року, 10.07.2019 року, 13.07.2019 року, 22.07.2019 року, 01.08.2019 року, 06.08.2019 року, 15.08.2019 року, 22.08.2019 року, 26.08.2019 року, 09.09.2019 року, 10.09.2019 року (а. с.99-108).

Той лише факт, що позивач з встановленим діагнозом могла самостійно звертатися і зверталася до лікарів не є безумовною обставиною вважати, що у позивача були відсутні об`єктивні перешкоди для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Оцінюючи дані обставини, колегія суддів вважає, що встановлений діагноз позивача - глибока інфекційна виразка другого пальця правої ноги з початком розвитку синдрому діабетичної стопи свідчить про наявність у позивача хворобливого стану позивача з січня по вересень 2019 року, під час якого (у лютому 2019 року) помер її батько і сплив строк звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини - 21.08.2019 року.

Враховуючи наявність численних звернень до лікарів у вказаний період, що підтверджено документально, у колегії суддів немає підстав для відмови у позові ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З урахуванням фактичних обставин, судова колегія вважає, що слід встановити строк для прийняття спадщини тривалістю в три місяці з дати набрання сили постановою суду апеляційної інстанції, який є достатнім для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Олейниченко Оксани Миколаївни - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 березня 2020 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у три місяці з дати набрання сили цією постановою суду апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 24.12.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

О.В. Князюк