РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Павлович Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на піставі договору купівлі-продажу від 25.06.2020 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 213992761 від 25.06.2020 р., вона є власником житлової квартири АДРЕСА_1 . У даній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 які не проживають у цьому помешканні.

Просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування кв. АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання подала заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю та просить проводити розгляд справи у її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не повідомили суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти якого не заперечила позивач.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 213992761 від 25.06.2020 р., ОСОБА_1 належить житлова квартира, що розташована по АДРЕСА_2 .

Позивач набула право власності на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.2020 р.

Із копії будинкової книги для прописки реєстрації громадян, які проживають у квартирі АДРЕСА_1 вбачається, що у даному житлі зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Із змісту позовної заяви встановлено, що відповідачі зареєстровані у спірному житлі зі згоди попереднього власника житла. Відповідачі не є членом сім`ї позивача, котра є новим власником житла і вона не надавала згоди їм на користування цим житлом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 383 ЦК та ст.150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною 1 ст.156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування житловим приміщенням у членів її сім`ї, тобто право членів сім`ї власника будинку на користування цим житлом є похідним від прав власника будинку.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Факт реєстрації відповідачів створює перешкоди позивачу, як власнику житла, оскільки вона не може вільно користуватись, розпоряджатись, володіти житлом.

Оскільки позивач є новим власником спірного будинку, а відповідачі зареєстровані у цьому житлі зі згоди попереднього власника будинку, при цьому відповідачі не є членами сім`ї позивача, і вона не надавала згоди відповідачам на користування цим житлом (не укладала договорів найму), тому з припиненням права власності попереднього власника будинку у відповідачів припинилось право на користування цим житлом і їх слід визнати таким, що втратили право на користування цим житлом.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов довисновку, що вимоги позивача є законними, доведеними, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 265, 280, 281, 282 ЦПК України суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія НОМЕР_3 , які зареєстровані по АДРЕСА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь держави по 280,27 грн. судового збору з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:/підпис/