Справа № 584/1005/20
Провадження № 2/584/494/20
РІШЕННЯ

Іменем України

22.12.2020 Путивльський районний суд Сумської області

в особі: головуючого - судді Токарєва С.М.

при секретарі Зікрати Я.В.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Путивль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми померла її мати ОСОБА_2 , яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала одна по АДРЕСА_1 , заповіт від її імені посвідчувався Юр`ївською сільською радою Путивльського району Сумської області 09.12.2002 за реєстровим № 86, який не змінювався та не скасовувався.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на земельну ділянку загальною площею 2,822 га (складається з двох земельних ділянок площею 1,967 га та 0,855 га), передану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Юр`ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 150252 від 15.07.2003.

Згідно заповіту від 09.12.2002, ОСОБА_2 все належне їй майно заповідала ОСОБА_1 , позивачу у справі, та ОСОБА_3 .

Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті матері, позивач прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до Путивльської районної державної нотаріальної контори.

Інший спадкоємець за заповітом рідний брат позивача ОСОБА_3 , спадщину не прийняв.

Разом з тим, в оформленні спадкових прав за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки площею 1,9675 га позивачу було відмовлено в зв`язку з розбіжностями в цільовому призначенні вказаної земельної ділянки, а саме в державному акті на право власності вказано, що зазначена земельна ділянка передана для ведення особистого селянського господарства, а у витязі з державного земельного кадастру про цю земельну ділянку зазначено її цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Крім того, у зв`язку з наявністю заповіту, складеного не на користь позивача, нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадкових прав на іншу 1/2 частку вказаної земельної ділянки.

Посилаючись на зазначене, позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку та за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки площею 1,9675 га, кадастровий № :05:001:0057, розташованої на території Юр`ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 150252 від 15.07.2003, після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.

З`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

З огляду на матеріали справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми померла ОСОБА_2 , мати позивача, яка на день смерті була зареєстрована та проживала одна по АДРЕСА_1 (а.с. 7, 9, 11).

За життя померлою складено заповіт, посвідчений 09.12.2002 секретарем виконавчого комітету Юр`ївської сільської ради Путивльського району Сумської області за реєстровим № 86, який не змінено та не скасовано, згідно якого ОСОБА_2 все належне їй майно заповідала в рівних долях ОСОБА_1 , позивачу у справі, та ОСОБА_3 (а.с. 10, 11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого ввійшли: житловий будинок з надвірними спорудами, розташовані по АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,19 га, розташована на території Юр`ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, право на земельну частку (пай) із землі САПТ ЗТ «Комунар», грошові внески з відсотками та компенсаціями, земельна ділянка площею 1,9676 га з кадастровим № :05:001:0056, розташована на території Юр`ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, а також земельна ділянка загальною площею 2,822 га, (складається з двох земельних ділянок площею 1,967 га та 0,855 га), передана для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Юр`ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, належна померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 150252 від 15.07.2003 (а.с. 8, 12, 52-53).

Позивач прийняла спадщину після смерті матері, про що державним нотаріусом після смерті ОСОБА_2 заведено спадкову справу № 1/2014 від 17.01.2014 (а.с. 22).

Відповідно до рішення Путивльського районного суду Сумської області від 23.04.2018, яке набрало законної сили 05.06.2018, за позивачем, як за спадкоємцем першої черги за законом (1/2 частка) та за заповітом (1/2 частка), визнано право власності на земельну ділянку площею 1,9676 га, кадастровий № :05:001:0056, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Юр`ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 663510 від 28.10.2002 (а.с. 52-53).

В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, державним нотаріусом в оформленні спадкових прав на 1/2 частку земельної ділянки площею 1,9675 га позивачу було відмовлено в зв`язку з розбіжностями в цільовому призначенні вказаної земельної ділянки, а саме в державному акті на право власності вказано, що зазначена земельна ділянка передана для ведення особистого селянського господарства, а у витязі з державного земельного кадастру про цю земельну ділянку зазначено її цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що видно з постанови нотаріуса від 12.02.2020 № 64/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 23).

Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 150252 від 15.07.2003, ОСОБА_2 , мешканка с. Юр`єве, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04.12.2002 № 2214 є власником земельної ділянки, загальною площею 2,822 га (складається з двох земельних ділянок площею 1,967 га та 0,855 га), розташованої на території Юр`ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, наданої для ведення особистого селянського господарства (а.с. 12).

В той же час, копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.01.2018 підтверджується та обставина, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1,9675 га, кадастровий № :05:001:0057, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Юр`ївської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с. 13-15).

Крім того, з копій договору оренди землі № 1208 від 22.04.2010 та акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 22.04.2010 вбачається, що ОСОБА_2 , як власник (на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 150252) земельної ділянки площею 1,967 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Юр`ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, передала в оренду зазначену земельну ділянку Приватному підприємству «Карла Марска - 2» (а.с. 16-21).

Пунктами 9-10 розділу VII Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 01.01.2013. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 цього ж Закону до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель).

Статтями 1217, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частиною 1 ст. 1261 ЦК України визначено що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами ч. 1 ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Виходячи з викладеного, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою по АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку та за заповітом, посвідченим 09.12.2002 секретарем виконавчого комітету Юр`ївської сільської ради Путивльського району Сумської області за номером в реєстрі 86, на 1/2 частку земельної ділянки, площею 1,9675 га, кадастровий № :05:001:0057, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Юр`ївської сільської ради Путивльського району Сумської області, належної ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 150252 від 15.07.2003, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 1012, після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Токарєв