Справа № 583/4888/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді Ярошенко Т.О., з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за договорами позики,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 20.05.2019 року в сумі 2 870 044, 86 грн., в тому числі: 980 000 грн. (сума позики); 49 938, 28 грн. (сума інфляційних збитків); 41 806, 58 грн. (3% річних), 1 798 300 грн. (пеня).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 13.09.2018 року в сумі 2 584 428, 80 грн. , в тому числі: 32000 доларів США, що еквівалентно 890 496 грн. ( 32 000 *27, 828)- сума позики; 59 872, 61 грн. 3 % річних; 1 634 060, 19 грн. пеня.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.12.2020 року вказану позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

29.12.2020 року від позивача разом з вищевказаною позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 в межах суми позову. Свої вимоги мотивує тим, що йому відомо, що відповідач вчиняє дії щодо переховування та відчуження свого майна з метою неповернення боргу та ухилення від виконання рішення суду про стягнення боргу в майбутньому, змінює місця проживання. Дані обставини реально свідчать про намір відповідача не повертати борг та уникнути від виконання рішення суду в майбутньому.

Також вважає, що через запровадження карантину з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом та обмеження діяльності рядку установ, в тому числі судової влади, систематичні відкладення розгляду справи через карантин, розгляд справи в суді першої інстанції може бути значно затягнутим, в тому числі й через неявку відповідача, який на його думку буде зловживати своїми правами та затягувати розгляд справи, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи та розглянувши заяву, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбаченіст.150 ЦПК України.

Так, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістомст.151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Пленум Верховного Суду України у вказаній постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме: у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Тобто, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. В ній не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відчуження майна відповідача на користь третіх осіб. На вказані обставини звернув увагу також Верховний Суд у Постанові від 17.10.2018 року по справі № 183/5864/17-ц.

В заяві не зазначено, на яке саме майно необхідно накласти арешт, де воно знаходиться, яка його вартість, тобто, зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову, шляхом накладення арешту на все майно відповідача, належним чином не обґрунтовано необхідність застосування вказаного виду забезпечення позову у вигляді арешту.

Крім того, враховуючи, що позовна заява позивача ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.12.2020 року залишена без руху, а тому суд вважає, що звернення позивача з вказаною заявою про забезпечення позову є передчасним.

Викладені в заяві мотиви не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 -153, 258, 260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за договорами позики відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Ухвала суду складена 30 грудня 2020 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Т.О. Ярошенко