Номер провадження: 22-ц/813/7475/20
Головуючий у першій інстанції Салтан Л.В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Дрішлюка А.І., Комлевої О.С.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2019 року про забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), третя особа ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ), про визнання договорів недійсними, скасування державної реєстрації, припинення іпотечного обтяження

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В., ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання договорів недійсними, скасування державної реєстрації, припинення іпотечного обтяження.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), третя особа ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ), про визнання договорів недійсними, скасування державної реєстрації, припинення іпотечного обтяження задоволено.

Витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни належним чином завірених копій: договору про припинення договору позики, укладеного 30 березня 2016 року між ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діяв ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 355; договору про припинення договору іпотеки, укладений 30 березня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за реєстровим номером 334; відповідних записів в реєстрі нотаріальних дій, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською Ольгою Василівною, що стосуються укладення зазначених договорів; заяви про зняття заборони з об`єктів нерухомого майна: дачного будинку за адресою: АДРЕСА_5 (номер запису про обтяження: 12494184) та земельної ділянки № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_6 за кадастровим номером :34010:0093; алфавітної книги обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна з відмітками про зняття заборони з об`єктів нерухомого майна: дачного будинку за адресою: АДРЕСА_5 (номер запису про обтяження: 12494184) та земельної ділянки № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_6 за кадастровим номером :34010:0093; повідомлення про зняття заборони з об`єктів нерухомого майна: дачного будинку за адресою: АДРЕСА_5 (номер запису про обтяження: 12494184) та земельної ділянки № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_6 за кадастровим номером :34010:0093, направленого за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладення заборони; повідомлення про зняття заборони з об`єктів нерухомого майна: дачного будинку за адресою: АДРЕСА_5 (номер запису про обтяження: 12494184) та земельної ділянки № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_6 за кадастровим номером :34010:0093, направленого на адресу кредитора; та усіх наявних документів, доданих до даних документів.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Запольська Ольга Василівна подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2019 року і у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 17.12.2020 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів, районний суд виходив з того, що слід витребувати зазначені докази, оскільки вони необхідні для правильного розгляду справи.

Проте, цього висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 116 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч.2 ст. 116 ЦПК України, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів повинна бути оформлена відповідно до ст.117 ЦПК України.

Забезпечення доказів є процесуальною дією суду, яка вчиняється за заявою осіб, які беруть участь у справі, якщо вони вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів. Під особами, які мають право заявити про забезпечення доказів, маються на увазі суб`єкти доказування. Відтак, останні повинні довести обґрунтованість своїх побоювань, що подача відповідних доказів може стати неможливим або ускладненим. Суд не може здійснити заходи щодо забезпечення доказів лише на підставі нічим не обґрунтованих побоювань суб`єкта доказування.

Згідно вимог пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Частиною 1, 2 ст. 118 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею.

На переконання апеляційного суду при вирішенні питання про забезпечення доказів та постановлення оскаржуваної ухвали, вищезазначені вимоги ЦПК України судом першої інстанції не були дотримані.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 05.12.2019 року, представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 , в порядку статей 84 та 116 ЦПК України, звернулася до суду із заявою про забезпечення доказів.

Порядок розгляду і вирішення заяви про забезпечення доказів регламентовано ст.ст. 116-118 ЦПК України.

В оскаржуваній ухвалі суду, міститься посилання на ч.1 та ч.2 ст. 116 ЦПК України.

Частиною 1, 2 ст. 118 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. При цьому, заявник та інші особи, які можуть отримати статус учасників справи, повідомляються про дату, час і місце судового засідання, проте їх неявка не перешкоджає розгляду позовної заяви.

Однак, з наданих апеляційному суду копії матеріалів справи вбачається, що суд не повідомляв сторін (учасників справи) про судове засідання, у якому буде розглядатися заява ОСОБА_1 , позбавивши їх права висловити свою думку стосовно заяви.

За доводами апеляційної скарги, які не спростовано матеріалами справи, питання про забезпечення доказів вирішено судом на підставі ст. 116-118 ЦПК України, без повідомлення відповідача, інших учасників справи та взагалі без проведення судового засідання, у зв`язку із чим, останні були позбавлені процесуального права викласти своє бачення необхідності (відсутності необхідності) витребування цих доказів, що є порушення норм процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в частині порушення визначеного статтею 118 ЦПК України порядку розгляду заяви про забезпечення доказів.

Крім того, обґрунтованими є і доводи апелянта щодо невідповідності оскаржуваної ухвали суду вимогам ст. 260 ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 260 ЦПК України, ухвала, що викладається окремим документом, складається з:

1) вступної частини;

2) описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою;

3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу;

4) резолютивної частини.

Однак, зміст оскаржуваної ухвали Київського районного суду м. Одеси від 06.12.2019 року не відповідає вимогам ст.260 ЦПК України, оскільки судом першої інстанції взагалі не наведено жодних підстав і мотивів необхідності витребування доказів.

Отже, оскаржувана ухвала є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З врахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про забезпечення доказів.

Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381-384, 389ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2019 року скасувати та цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни, ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання договорів недійсними, скасування державної реєстрації, припинення іпотечного обтяження направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст судового рішення складено 24.12.2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: А.І. Дрішлюк

О.С. Комлева