Справа № 331/3043/19
Провадження № 2 /331/165/2020
08 грудня 2020 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Жукової О.Є.
за участю секретаря Мироненко О.В.
представника позивача- ОСОБА_1
розглянувши в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусова Вікторія Олегівна про визнання заповіту недійсним ,
Позивач в липні 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив встановити нікчемність заповіту, складеного від імені померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусовою В.О. 17.04.2013 року за реєстровим номером 1748; застосувати наслідки недійсності нікчемного заповіту шляхом позбавлення ОСОБА_3 права на спадкування за заповітом, складеним ОСОБА_4 ..
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив , що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся ОСОБА_4 .
23.09.2013 р. ОСОБА_2 подав до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Н.В. заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 . За цією заявою була відкрита спадкова справа № 55052524 .
17.10.2013 року від Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Н.В. отримано Повідомлення за № 855/02-14, у якому зазначено, що в результаті проведених нотаріусом перевірок було виявлено заповіт, складений від імені померлої ОСОБА_4 , яка проживала та була постійно зареєстрована в АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусовою В.О. 17.04.2013 р. за реєстровим номером 1748, за яким гр. ОСОБА_4 все належне їй майно заповідала гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач ОСОБА_2 з 1996 року мешкає в державі Ізраїль, після поховання своєї бабусі, яке відбулося 02.05.2013 року, одразу виїхав додому. На території України залишився представник ОСОБА_2 - гр. ОСОБА_5 , який діяв на підставі довіреності, виданої Позивачем .
У січні 2014 р. представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_5 стало відомо, що у провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Запорізької міської ради про визнання права власності на квартиру, у якій проживала та померла ОСОБА_4 .
Під час розгляду даної справи у суді інтереси ОСОБА_2 також представляв гр. ОСОБА_5 . Позивач ОСОБА_2 жодного разу не з`являвся у судовому засіданні.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом відмовлено . Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 25.02.2015 року апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволена. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2014 р. скасоване. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10.07.2016 року Позивач знову прибув до України. З травня 2013 року і до вказаної дати Позивач жодного разу не відвідував Україну.

Позивач перебував у м. Запоріжжі два дні - 11 та 12 липня. В період свого перебування у м. Запоріжжі у Позивача відбулася зустріч з рідною сестрою - ОСОБА_6 . Під час спілкування, ОСОБА_6 показала Позивачу заповіт, який був складений померлою ОСОБА_4 . До цього часу позивач не бачив тексту даного заповіту. При ознайомленні з вищевказаним заповітом, Позивач виявив, що він підписаний не його бабусею.

16.03.2015 p. ОСОБА_6 звернулася до Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 214 КПК України. За заявою ОСОБА_6 було відкрито кримінальне провадження № 0000949 за ознаками злочину, передбаченого ч 1 ст. 358 КК України .

Оскільки текст заповіту було підписано не спадкодавцем ОСОБА_4 , позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2019 року по справі відкрите провадження.

05 листопада 2020 року позивач надав суду уточнену позовну заяву, в якій з підстав викладених у первісному позові просив суд визнати заповіт складений ОСОБА_4 , померлою 21.04.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусовою В.О. 17.04.2013 року за реєстровим номером 1748, недійсним.

У вступному слові представник позивача уточнену позовну заяву підтримав, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусова Вікторія Олегівна в наданому клопотанні просила справу розглянути у її відсутність.

Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 17.04.2013 року ОСОБА_4 було складно заповіт, відповідно до якого остання заповіла все своє майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусовою В.О. 17.04.2013 року за реєстровим номером 1748.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть.

17.10.2013 року ОСОБА_2 звернувся до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Н.В. із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 бабусі ОСОБА_4 , однак йому було повідомлено , що ОСОБА_4 все належне їй майно заповіла ОСОБА_3 ..

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 25.02.2015 року апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволена. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2014 р. скасоване. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

16.03.2015 року до Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа 17.04.2015 року підробила спадщину на квартиру АДРЕСА_2 . За цим фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000949 від 16.03.2015 року за ч.1 ст. 358 КК України та розпочате досудове розслідування.

Висновком експерта № 1111-20 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 01.10.2020 року підтверджено, що підпис , виконаний від імені ОСОБА_4 та розміщений в графі «ПІДПИС» оригіналу заповіту, складеному від імені ОСОБА_4 та посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусовою В.О. 17.04.2013 року за реєстровим номером 1748, виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою.

Згідно з частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статі 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із положеннями статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно з статтею 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Частиною першою та другою статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначати долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту).

Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених нормами ЦК України.

Частиною четвертою статті 1236 ЦК України передбачено, що чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_2 посилався на те, що текст заповіту було підписано не спадкодавцем ОСОБА_4 і вказані обставини доведені позивачем належними та допустимими доказами, зокрема, висновком експерта , Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, які у своїй сукупності дають суду підстави дійти до висновку, що волевиявлення заповідача ОСОБА_4 не було вільним і не відповідало її волі, через що позов слід задовольнити.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України стягнувши з відповідача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на проведення експертизи.

Керуючись ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусова Вікторія Олегівна про визнання заповіту недійсним задовольнити.

Визнати заповіт складений ОСОБА_4 , померлою 21.04.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусовою В.О. 17.04.2013 року за реєстровим номером 1748, недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , посвідчення особи держави Ізраїль НОМЕР_2 , видане 23.04.2012 р. МВС міста Петах Тиква ) судовий збір в сумі 788,40 гривень та витрати на проведення експертизи в сумі 6 276,10 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Повний текст судового рішення складений 11 грудня 2020 року.

Суддя:

08.12.2020