Дата документу 31.12.2020
Справа № 334/7667/20
Провадження № 2-н/334/1048/20
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

31 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Бредіхін Ю.Ю., розглянувши заяву концерну «Міські теплові мережі» (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

установив

29.12.2020 року заявник звернувся з заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги, в обґрунтування якої зазначив, що боржник є користувачем послуг, які надає заявник за адресою АДРЕСА_2 та за період з 01.01.2018 року по 31.10.2020 року включно отримав послугу з централізованого опалення та постачання гарячої води, проте не сплатив її у повному обсязі внаслідок чого у нього утворилась заборгованість на загальну суму 37432,39 грн.

Вивчивши матеріали заяви та долучені до неї письмові докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 163 ЦПК України в заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Подана до суду заява не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, оскільки, по-перше, заявником не вказано у заяві місце проживання боржника, натомість зазначено лише адресу споживання послуг, що не є тотожнім. По-друге, видача судового наказу, виходячи зі змісту статей 161 та 163 ЦПК України, можлива лише за вимогами, які виникли на підставі договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі.

Заявником не надано копії відповідного договору, укладеного між сторонами. Вказана обставина унеможливлює видачу заявнику судового наказу, адже заявником не надано жодного належного доказу того, що саме особа, вказана боржником, є споживачем послуг.

Більш того, відповідно до довідки про розмір заборгованості, складеної працівниками заявника, договору між сторонами взагалі не укладено.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 167 ЦПК України, за результатами заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Зазначені обставини свідчать про те, що існує підстава для відмови у видачі судового наказу, заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, таким чином відповідно до ст.165 ЦПК України у видачі судового наказу повинно бути відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163, 165, 166 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою концерну «Міські теплові мережі» (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою у наказному провадженні після усунення її недоліків.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Особа, без участі якої було постановлено ухвалу, має право подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Бредіхін Ю. Ю.