Ухвала

07 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 556/6/19

провадження № 61-22620ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 серпня

2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 серпня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду

від 21 листопада 2019 року.

Одночасно у касаційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2019 року відмовлено

ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків скарги, а саме для сплати судового збору у розмірі 1 409,60 грн. Роз`яснено, що у разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Копію ухвали Верховного Суду від 21 грудня 2019 року отримано ОСОБА_1

04 січня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (МПП «Голуб» проти України, № 6778/05, ЄСПЛ, від

18 жовтня 2005 року).

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Оскільки заявником у встановлений судом строк, станом на 07 лютого

2020 року, не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 21 грудня

2019 року щодо усунення недоліків касаційної скарги, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Повернення касаційної скарги заявнику не перешкоджає повторному зверненню із касаційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 серпня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило