Номер провадження: 22-ц/813/6091/20
Номер справи місцевого суду: 496/4166/19
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м.Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.І.,

розглянувши у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30 січня 2020 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: управління праці та соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 , про призначення опікуном над недієздатною особою,

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з вказаною заявою та просив суд ухвалити рішення, яким встановити над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 опіку і за поданням органу опіки та піклування призначити заявника опікуном ОСОБА_4 . Свої вимоги мотивує тим, що рідний син заявника ОСОБА_4 з народження є інвалідом першої групи, безстроково та має захворювання з діагнозом розумова відсталість в стадії ідіотії. З 1995 року ОСОБА_4 проживав в Ананьївському дитячому будинку інтернаті, після повноліття і по теперішній час останній проживає у Новосавицькому психоневрологічному будинку інтернаті Великомихайлівського району Одеської області і знаходиться на повному державному забезпечені. Також заявник в своїй заяві зазначає, що через хворобу ОСОБА_4 не може розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує опіки, тому рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 21.07.2005 року ОСОБА_4 було визнано недієздатним. Заявник на теперішній час є єдиним родичем для ОСОБА_4 , який може надати постійну допомогу та забезпечувати реалізацію ним його законних особистих майнових прав та інтересів, так як мати сина є інвалідом, не працює та має мінімальну пенсію, а донька заявника має малолітню доньку, яку виховує самостійно так як її шлюб з чоловіком розірвано. ОСОБА_4 у зв`язку з недієздатністю не може на даний час реалізувати своє право на приватизацію квартири, яка була надана у зв`язку з його станом здоров`я. Заявнику було відмовлено в приватизації вищевказаної квартири та рекомендовано звернутись до суду із заявою про призначення його опікуном ОСОБА_4 , тому заявник звернувся до суду з відповідною заявою (а.с 1-25).

30 січня 2020 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області (головуючий - суддя Буран В.М.) заяву ОСОБА_3 заінтересовані особи: управління праці та соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 про призначення опікуном над недієздатною особою задоволено. Встановлено над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку і призначити за поданням органу опіки та піклування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуном - ОСОБА_4 (а.с 50-53).

02 березня 2020 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 через канцелярію Біляївського районного суду Одеської області зареєстровано апеляційну скаргу на рішення від 30 січня 2020 року. Апелянтка пояснює, що відповідно до свідоцтва про народження вона є матір`ю повнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Великодальницькою сільською радою Біляївського району Одеської області від 12 лютого 2001 року. Отже, справу було розглянуто без залучення мати та рідної сестри особи, над якою встановлена опіка. Апелянтка не погоджується із висновками суду, зазначеними вимогами закону оскаржуване рішення не відповідає, оскільки районним судом під час винесення рішення було з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, невірне тлумачення Конституції України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України. Апелянт просить скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області. Вирішити питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 (а.с.56-58).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що заявник є рідним батьком ОСОБА_4 , за своїм станом здоров`я може бути опікуном недієздатного, з правами та обов`язками ознайомлений, обставин, визначених ст. 64 ЦК України і які перешкоджали б бути опікуном не встановлено.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги, вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - є сином заявника, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 13.01.1984 року (а.с. 8).

Як вбачається з медичної довідки наданої ОСОБА_4 № 026510 від 20.12.1999 року, громадянин ОСОБА_4 інвалід першої групи, який потребує постійного стороннього догляду та опіки та може перебувати в психоневрологічному будинку-інтернат (а.с. 11).

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 21.07.2005 року було визнано недієздатним громадянина ОСОБА_4 (а.с. 10, 41).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Великодальницької сільської ради № 87 від 09.08.2005 року про закріплення права на проживання та збереження житлової площі за ОСОБА_4 , 1983 року народження, за ОСОБА_4 було закріплено право на проживання (на час перебування його в державному інтернатному закладі для дітей інвалідів з дитинства) на житловій площі розташованій за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідно до довідки виданої представником Новосавицького психоневрологічного будинку-інтернат Великомихайлівського району Одеської області № 140 від 27.03.2018 року, вбачається, що батьки (в тому числі і ОСОБА_3 ) систематично відвідують свого сина та щорічно забирають його у відпустку додому (а.с. 9).

Згідно витягу з рішення від 27.05.2018 року №про надання до суду подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення опікунів (делеговані повноваження) для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », Виконавчий комітет Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області вирішив подати до суду подання щодо доцільності призначення громадянина ОСОБА_3 , громадянку ОСОБА_1 та громадянку ОСОБА_5 опікунами визнаного судом недієздатним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та було залишено постійним місцем проживання підопічного ОСОБА_4 . Новосавицький психоневрологічний будинок-інтернат, розташований за адресою: Одеська область, Великомихайлівський район, с. Новосавицьк. так як з станом здоров`я він не може перебувати в домашніх умовах та потребує постійного кваліфікованого догляду. Також було зобов`язано опікунів регулярно відвідувати підопічного в будинку-інтернат, при можливості брати його додому двічі, тричі на рік, захищати його права та інтереси (а.с.15-16).

Відповідно до довідки виданої Малиновським об`єднаним управлінням пенсійного фонду України № 564/03 від 27.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1452,00 грн щомісяця (а.с. 17).

ОСОБА_3 на обліку у нарколога та психіатра не стоїть, що підтверджується довідками наданими Біляївською центральною районною поліклінікою № 1456 від 13.08.2019 року та № 10 від 19.08.2019 року (а.с.18, 19) та проживає і зареєстрований в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Великодальницької сільради Біляївського району Одеської області № 1118 від 25.03.2019 року (а.с. 20).

ОСОБА_3 не знятої чи не погашеної судимості не має, що підтверджується довідкою виданої Департаментом інформатизації МВС України серії ІІА № 1467584 (а.с. 21).

ОСОБА_3 не проживає, але зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с. 22) також відповідно до характеристики виданої виконкомом Великодальницької сільської ради № 785 від 10.09.2019 року, вбачається, що ОСОБА_3 за час мешкання на території Великодальницької сільської ради, захарактеризував себе з позитивного боку. Скарг та заяв на його ім`я до сільської ради не надходило (а.с. 23).

Відповідно до характеристики-довідки виданої директором ПП «Лустов А.С.» вбачається, що ОСОБА_3 працює в ПП « ОСОБА_6 » с 01.06.2019 року на посаді водія, щомісячна заробітна плата його складає 17000,00 грн., за період роботи гр. ОСОБА_3 охарактеризував себе з позитивного боку, як добросовісного, кваліфікованого та відповідального працівника (а.с. 24).

Посилання в апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , на те, що судом першої інстанції під час винесення рішення було порушено норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, невірно здійснено тлумачення Конституції України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України апеляційним судом відхиляються, оскільки наведені доводи зводяться до цитування статей ЦПК України, Конституції України та п. 1 ч. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Разом з тим, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 не зазначає у чому саме виявилось порушення судом першої інстанції цитованих апелянтом норм права.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вирішив питання про права та обов`язки ОСОБА_7 (сестри ОСОБА_4 ) та ОСОБА_1 (матері ОСОБА_8 ), втім не залучив їх до розгляду справи.

Статтею 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (ст. 18 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі- Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

У справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ст. 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Аналогічні положення містяться у «Правилах опіки та піклування», затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (пункт 3.1.).

Таким чином, виходячи з системно-логічного тлумачення наведених вище норм матеріального права, процедура встановлення судом опіки над фізичною особою стосується в першу чергу прав та інтересів особи, визнаної недієздатною.

Вирішуючи по суті справу, предметом якої є призначення опікуна, суд повинен впевнитись, що особа, яку призначають опікуном може та виявляє бажання бути таким відповідно до вимог ст. 63 ЦК України, а обставин, визначені ст. 64 ЦК України, які перешкоджали б їй бути опікуном відсутні.

Таким чином, у даній справі суд першої інстанції встановивши що заявник є рідним батьком ОСОБА_4 , за своїм станом здоров`я може бути опікуном недієздатного, з правами та обов`язками ознайомлений, а обставини, визначені ст. 64 ЦК України і які перешкоджали б бути опікуном відсутні, дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_3 опікуном ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 5 ст. 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

З єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 згідно витягу з рішення про надання до суду подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення опікунів (делеговані повноваження) для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виданого Виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області звернулись до суду із позовом про призначення опікунства над визнаним недієздатним ОСОБА_4 , який рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2020 року було задоволено.

Таким чином, очевидним є факт того, що при наявності у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 бажання бути опікунами ОСОБА_4 , оскаржуваним рішенням вони не були позбавлені можливості бути призначеними у якості опікунів, визнаного недієздатним ОСОБА_4 , якою і скористались у цивільній справі №496/804/20, а отже ОСОБА_1 не є особою права, свободи, інтереси та (або) обов`язки якої були вирішені судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" роз`яснено, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України (в редакції 2003 року) права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Крім того апеляційний суд враховує правові висновки, викладені в постановах Касаційного Цивільного Суду від 13 березня 2019 року у справі N 2-681/2007, від 27 лютого 2019 року у справі N 360/1938/16, від 01 листопада 2018 року у справі N 2-о-14/11.

Враховуючи встановлені обставини справи, положення діючого національного законодавства, роз`яснення Верховного Суду України, апеляційний суд прийшов до висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30 січня 2020 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 352, 362, 367, 370, 381 - 384 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30 січня 2020 року - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

28.12.2020 року м. Одеса