Справа №443/1783/16-ц
Провадження №2/443/291/20
РІШЕННЯ

іменем України

09 грудня 2020 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 ,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 (позивач) подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (відповідачі), в якій, з урахуванням зменшення позовних вимог, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6 , який до дня смерті проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Станом на 30.06.1990 це будинковолодіння відносилося до суспільної групи «колгоспний двір», де на той час проживали також сторони у справі. Ще за життя батько склав заповіт, яким все своє майно заповів їй. Відповідачі відмовилися від належних їм часток у спадковому майні та не претендують на частки у колгоспному дворі. У зв`язку з відсутність правовстановлюючих документів на будинок нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та просить суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає повністю, на частку у майні колгоспного двору не претендує та відмовляється від спадкового майна у цьому дворі.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає повністю, на частку у майні колгоспного двору не претендує та відмовляється від спадкового майна у цьому дворі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає повністю, на частку у майні колгоспного двору не претендує та відмовляється від спадкового майна у цьому дворі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає повністю, на частку у майні колгоспного двору не претендує та відмовляється від спадкового майна у цьому дворі.

Заяви, клопотань учасників справи.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про проведення підготовчого засідання за її відсутності та підтримання позовних вимоги (а.с.83).

Відповідачкою ОСОБА_2 подано заяву про проведення підготовчого засідання за її відсутності та визнання позовних вимог, а також заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову повністю (а.с.98, 109).

Відповідачем ОСОБА_5 подано заяву про проведення підготовчого засідання за його відсутності та визнання позовних вимог, а також заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову повністю (а.с.87, 111).

Відповідачкою ОСОБА_4 подано заяву про проведення підготовчого засідання за її відсутності та визнання позовних вимог, а також заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову повністю (а.с.84, 113).

Відповідачем ОСОБА_3 подано заяву про проведення підготовчого засідання за його відсутності та визнання позовних вимог, а також заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову повністю (а.с.95, 116).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 10.08.2020 прийнято справу до розгляду та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.75-76).

Ухвалою підготовчого засідання від 10.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.101-102).

Суд, заслухавши пояснення позивачки, з`ясувавши обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.06.1963 (а.с.12).

Згідно з технічним паспортом від 19.05.1989 по АДРЕСА_1 розташований житловий будинок загальною площею 63,4 кв.м., житловою площею 56,5 кв.м. (а.с.130-131).

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 25.10.1989 цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6 (а.с.9).

22.05.2015 ОСОБА_6 заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом буде мати право дочці ОСОБА_1 (а.с.7).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Рогізно Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 05.05.2016 (а.с.8).

Витягом з погосподарської книги від 19.09.2016 встановлено, що станом на 30.06.1990 у житловому будинку по АДРЕСА_1 , який відноситься до суспільної групи господарств колгоспний двір були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6 голова двору, ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_3 зять, ОСОБА_4 онука, ОСОБА_5 онук (а.с.10).

Згідно з довідкою ВК Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 19.09.2016 на день смерті ОСОБА_6 разом з ним проживала і була зареєстрована дочка ОСОБА_1 (а.с.11).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної ЦК УРСР), Закон України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України).

Так, стаття 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року.

Згідно з положеннями статті 4 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року.

Приписами частини 1 статті 120 ЦК УРСР передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно з положеннями частини 1 статті 121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Нормою частини 2 статті 122 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з приписами частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_6 . Станом на 30.06.1990 у цьому житловому будинку були зареєстровані та проживали ОСОБА_6 голова двору, ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_3 зять, ОСОБА_4 онука, ОСОБА_5 онук. Станом на 15.04.1991 ці члени колгоспного двору не втратили право на частку у ньому, відтак з огляду на те, що розмір частки члена колгоспного двору встановлювався законом виходячи з рівності часток усіх членів двору, тому кожному з них належало по 1/6 частці цього двору.

За життя ОСОБА_6 зробив особисте розпорядження, яким заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, що належатиме йому на день його смерті і на що він за законом буде мати право доньці ОСОБА_1 , яка, в силу приписів частини 3 статті 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляла про відмову від неї.

Крім цього, суд зауважує, що відповідачі визнали позов повністю та у поданих ними заявах ствердили суду, що не претендують на частку у колгоспному дворі. За таких обставин, належні відповідачам частки у колгоспному дворі переходять тому з членів колгоспного двору, хто є останнім його членом і не заявляв про непретендування на частку у ньому, а саме: до позивачки ОСОБА_1 .

Отже, ОСОБА_1 належить: 1/6 частини колгоспного двору як його члену, 1/6 частини колгоспного двору як спадкоємиці за заповітом після смерті батька ОСОБА_6 та 4/6 частини колгоспного двору як останньому його члену.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 (право власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом і право власності на частки у колгоспному дворі) не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392, 1216, 1218, 1223, 1233, 1235, 1236, 1268 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (місце проживання: Львівська область, Жидачівський район, с. Рогізно), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання права власності на житловий будинок задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, загальною площею 63,4 кв.м., житловою площею 56,5 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 28 грудня 2020 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів