справа №619/4099/20
провадження №2/619/1247/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2020 року Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого-судді Калмикової Л.К.
за участю секретаря судового засідання- Кравченко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.
ОСОБА_2 , 16 лютого 2012 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області, ОСОБА_3 , зареєстрований в реєстрі за № 8. Згідно із заповітом, все майно, що буде належати ОСОБА_2 на день її смерті та на те, що за законом вона буде мати право, заповідається їй- ОСОБА_4 .
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, що складається з 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, який належить померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.1996, виданого Державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Задоріною Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1-3802, та Свідоцтва про право власності від 19.11.1996, виданого Державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Задоріною Т.В, зареєстрованого в реєстрі за №1-3800. Вказаний будинок знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 94,2 кв.м. та складається з: «літ. А-1» -будинку, «літ. а»- веранди, «літ. а1»- тамбуру, «літ. а2» -тамбуру, «літ. Б» -літньої кухні, «літ. б» -погребу, «літ. В»-вбиральні, «літ. Г»- сараю, «літ. Д»- сараю, «літ. N»- колонки, «літ. N1-2»- огорожі.
Вона фактично спадщину прийняла, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 вони проживали разом, але зареєструвати за собою право власності на вказаний будинок не має змоги. Коли звернулась до нотаріуса для реєстрації права власності, то приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляною В.В., листом від 30.07.2020 р. № 238/01-16 було повідомлено, що у зв`язку з різними адресами реєстрації відсутній факт прийняття спадщини. Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Департаментом реєстрації Харківської міської ради від 26.02.209, офіційно вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а спадкодавець - ОСОБА_2 , була зареєстро. Вона більше ніж п`ять років проживала разом з померлою ОСОБА_2 сумісно вели господарство, вона займалась її похованням.
Просить визнати за нею право власності за заповітом на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею - 94,2 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 .
В судове засідання позивач не з`явилась, згідно заяви підтримує позовні вимоги, прохає розглядати справу у її відсутність, що суд вважає за можливе.
Представник Безруківськоїсільської ради Дергачівського району Харківської області - відповідача у справі - в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача, що суд вважає за можливе.
Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.1996, виданого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Задоріною Т.В. та Свідоцтва про право власності від 19.11.1996, виданого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Задоріною Т.В, Ѕ частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 .
Згідно Заповіту від 16.02.2012, посвідченого секретарем виконавчого комітету Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області Безрук Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 8, ОСОБА_2 заповіла позивачу- ОСОБА_5 все своє майно де б таке не було і з чого б воно не складалось та взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, та на що за законом вона буде матиме право.
Відповідно до листа приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. від 30.07.2020 № 238/01-16 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з різними адресами реєстрації та відсутності факту прийняття спадщини.
За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Таким чином, відсутність реєстрації мого місця проживання за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що я не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і тому на підтвердження обставин, встановлених частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані до позову.
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат" від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
Згідно ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується захист права: визнання права.
Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З урахуванням доказів, наданих у справі, позов підлягає задоволенню.
На підставі ст.ст. 16, 1216-1218, 1220-1223, 1262, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 77-81, 89, 200, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України , суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинкузагальною площею 94,2 кв. м. з надвірними будівлями, розташованих за адресою:АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дергачівський районним суд Харківської області.

Повне найменування сторін (учасників) справи:

ОСОБА_1 , ІК НОМЕР_1 , адреса реєстрації:

АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення виготовлено 24.12.2020.

Суддя Л. К. Калмикова