печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" листопада 2020 р. Печерський районний суд міста Києва
у складі: головуючого судді - Писанця В.А.,
при секретарі судових засідань Московенку В.І.,
за участю: заявника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення до суду позовної заяви за його позовом до військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, про усунення перешкод у користуванні майном, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом зобов`язання військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України надати йому доступ до помешкання у якому він проживав до 06 червня 2018 року, та забезпечити для нього можливість одержати / повернути у власне розпорядження / володіння паспорт громадянина України, адвокатське досьє на гр. ОСОБА_2 та індивідуальні медичні прилади.

Мотивуючи заяву ОСОБА_1 зазначив, що під процесуальним керівництвом військової прокуратури Київського гарнізону, слідчим Територіального управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, Єрофеєвим Є.В. здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000401 від 02 липня 2018 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 356 КК України ( Самоправство ) у поведінці службових осіб військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що полягає у перешкоджанні доступу ОСОБА_1 до житлового приміщення у гуртожитку в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживав з 2008 по 2018 роки.
Поряд із цим, зазначає, що протягом двох років слідчий Єрофеєв Є.В намагається провести огляд місця злочину за вказаною адресою, однак, там розташована інша військова частина, а саме в/ч НОМЕР_2 Національної гвардії України, на території якої він ніколи не проживав. У зв`язку з чим, слідчий Єрофеєв Є.В. неодноразово виносив постанови про закриття кримінального провадження № 0000101, а Печерський районний суд міста Києва їх скасовує.
Заявник зазначає, що його житлові та інші майнові права зазнали порушень внаслідок протиправної поведінки службових осіб в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України, залишаються порушеними, оскільки вказануслужбових осіб не вдається припинити в порядку КПК України.
Окружним адміністративним судом міста Києва розглядається адміністративний позов ОСОБА_1 у справі № 640/16233/19 про визнання протиправною бездіяльності директора Державного бюро розслідувань щодо розгляду його скарг на поведінку слідчого Єрофеєва Є.В., в ході розгляду, якої представник ДБР зазначив, що між ОСОБА_1 та військовою частиною НОМЕР_1 НГУ існує - « приватноправовий спір, що виник з житлових правовідносин ». У зв`язку з чим, на думку директора ДБР, обраний ОСОБА_1 спосіб захисту житлових прав шляхом подання цивільного позову у кримінальному провадженні № 0000101 є хибним, оскільки правильним способом вирішення такого спору є звернення до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 НГУ на загальних підставах.
Приймаючи до уваги вище наведене заявник вирішив звернутися до Печерського районного суду міста Києва із цивільним позовом предметом якого є усунення перешкод з боку службових осіб в/ч НОМЕР_1 НГУ у користуванні житловим приміщенням ( за адресою АДРЕСА_2 ) та майном, речами та особистими документами, які знаходяться у помешканні.
Вислухавши заявника, який в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив задовольнити, а представник військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з`явився, що не є перешкодою для розгляду заяви, а тому вивчивши заяву та дослідивши додані в її обґрунтування матеріали, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову до пред`явлення до суду позовної заявине підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 3, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин, та іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Як визначено у ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим Постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, заявником не зазначено вид забезпечення позову, однак як вбачається з вимог заяви про забезпечення позову до пред`явлення до суду позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України надати йому доступ до помешкання у якому він проживав до 06 червня 2018 року, та забезпечити для нього можливість одержати / повернути у власне розпорядження / володіння паспорт громадянина України, адвокатське досьє на гр. ОСОБА_2 та індивідуальні медичні прилади.

Такий вид забезпечення позову не передбачений ст. 150 ЦПК України, так як відповідно до п. 3 ч. 1 цієї статті законодавчо відноситься до спору із сімейних правовідносин.

Наряду із цим, в заяві про забезпечення позову позивачем не доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення до суду позовної заяви, є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149-154, 260, 261, 263, 353-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про забезпечення позову до пред`явлення до суду позовної заяви за його позовом до військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, про усунення перешкод у користуванні майном.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Повний текст ухвали складено 28 грудня 2020 р.
Суддя В. А. Писанець