Справа № 299/2834/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Собослоя Г. Г., Мацунича М. В.,

за участі секретарки судового засідання Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ладика Назар Іванович, про вжиття заходів забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ладика Назар Іванович, на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2020 року, постановлену суддею Леньом В.В,,

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 23 000 доларів США у гривневому еквіваленті по офіційному курсу НБУ на день їх стягнення.

Ухвалою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В. від 04.09.2020 відкрито провадження у справі за цим позовом.

16 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Ладики Н.І., подав до суду повторну заяву про вжиття заходів забезпечення даного позову.

Заява обґрунтована тим, що предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача на користь позивача 23 000 доларів США, отриманих ним від ОСОБА_1 19.09.2019 з метою викупу раніше проданого позивачем особі ромської національності будинку АДРЕСА_1 , його подальшого перепродажу іншій особі та повернення позивачу зазначених коштів.

Посилався, що у кримінальному провадженні № 0000920, розпочатому 27.09.2019 за заявою ОСОБА_1 по факту заволодіння ОСОБА_2 від нього коштами шахрайським способом (за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України), під час допиту 11.12.2019 ОСОБА_2 в якості свідка, останній з метою уникнення від відповідальності за вчинене шахрайство ствердив, що отримані ним від позивача 23 000 доларів США є буцімто повернутим боргом, який нібито існував із 2009 року без оформлення відповідної боргової розписки.

На думку позивача, наведене свідчить про не бажання відповідачем добровільно повернути йому вказані кошти, що дає підстави вважати про існування реальної загрози невиконання можливого рішення суду про задоволення його позовних вимог. Це також підтверджується і тим, що ОСОБА_2 , 20.09.2019 викупивши будинок за надані ним кошти від ОСОБА_3 , переоформив його 16.07.2020 на ОСОБА_4 за фіктивним договором дарування, а не договором купівлі-продажу. При цьому кошти у розмірі 23 000 доларів США відповідач так йому і не повернув.

Звертав увагу і на те, що цим же судом у попередній ухвалі від 04.09.2020 було визнано слушними доводи ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову від 03.09.2020, які є тотожними доводам цієї заяви про забезпечення позову. Однак судом 04.09.2020 у її задоволенні було відмовлено з підстав не зазначення позивачем на яке саме майно слід накласти арешт, його ідентифікуючі ознаки, орієнтовну вартість і банківські реквізити.

Указував, що оскільки у відповідача, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є декілька об`єктів нерухомого майна, а тому з метою забезпечення позову слід накласти у межах ціни позову арешт на належну ОСОБА_2 на праві власності квартиру, яка за даними оголошень продажу нерухомості щодо ціни орієнтовно вартує 33 500 доларів США і є найбільш співмірною із заявленими позовними вимогами в розмірі 23 000 доларів США.

З огляду на це просив ужити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, яка належить на праві власності ОСОБА_2 (реєстраційним номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у межах суми 23 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті по офіційному курсу НБУ становить 641 700 гривень.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18.09.2020 у задоволенні заяви адвоката Ладики Н.І., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ладика Н.І. просив скасувати зазначену ухвалу суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Скаргу мотивував тим, що висновки суду першої інстанції про недоведеність позивачем обставин щодо необхідності забезпечення позову є такими, які не відповідають фактичним обставинам справи. Посилався на порушенням місцевим судом норм процесуального права і не надання належної оцінки доводам позивача, зокрема про зазначення орієнтованої вартості квартири ОСОБА_2 у розмірі 33 500 доларів США, відповідно до оголошення продажу схожої за параметрами квартири у м. Виноградів, та при цьому чинне законодавство не покладає на позивача обов`язку доведення дійсної ринкової вартості майна відповідача при забезпеченні позову.

Указував, що суд безпідставно перейняв на себе функції професійного оцінювача майна та вдався без жодних на те підтверджуючих документів до самостійного визначення вартості квартири відповідача у 49 000 доларів США, яка судом розрахована за власною необґрунтованою формулою із розрахунку вартості одного квадратного метра житла.

Звертав увагу і на те, що місцевим судом не враховано належним чином доводи ОСОБА_1 про необхідність накладення арешту не на все належне відповідачу майно, а лише на один об`єкт нерухомості (квартиру), та не в межах всієї її вартості, а тільки у межах ціни позову в розмірі 23 000 доларів США, що спростовує висновки суду про не співмірність виду забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру ціною в розмірі 49 000 доларам США з ціною позову в 23 000 доларів США.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 не скористався.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ладика Н.І. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, з підстав наведених у ній.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (під розписку), а тому його неявка, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ладику Н.І., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_1 , в особі його представника-адвоката Ладики Н.І., про забезпечення позову, місцевий суд виходив із того, що позивачем хоч й умотивовано наявність між сторонами реального спору, однак належним чином не підтверджено відповідними доказами орієнтованої вартості квартири відповідача у розмірі 33 500 доларів США, оскільки така згідно з площею у 87.7 кв м, із порівнянням з подібною квартирою площею у 50 кв м та ціною у 33 500 доларів США, повинна вартувати 49 000 доларів США, що у двічі перевищує ціну позову, а тому запропоноване ОСОБА_1 забезпечення позову є неспівмірним із ціною позову. Окрім того, позивач про існування труднощів у витребуванні інформації про майно відповідача не зазначав, із клопотанням про витребування доказів з цього приводу до суду не звертався.

Проте колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може, оскільки до такого суд дійшов з порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

Судом установлено, що 3 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 23 000 доларів США у гривневому еквіваленті по офіційному курсу НБУ на день їх стягнення. Додатком до якого була і заява про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В. від 04.09.2020 відкрито провадження у справі за цим позовом.

16 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Ладики Н.І., подав до суду повторну заяву про вжиття заходів забезпечення даного позову.

Згідно з частинами першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Приписами частини 3 цієї ж статті констатовано, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Водночас при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову. Зазначені обставини є підставою позову та підлягають установленню та доведенню під час розгляду справи по суті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

На переконання апеляційного суду, позивач обґрунтував і довів відповідними доказами, яким суд першої інстанції не дав у повній мірі належної оцінки, що існують об`єктивні ризики реального невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду на користь ОСОБА_1 , що наявна очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам й інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а вжиття заходів забезпечення позову не порушить прав і законних інтересів інших учасників процесу.

При цьому колегія суддів констатує про хибність висновків суду першої інстанції про не співмірність заходу забезпечення позову між ціною позову та орієнтованою вартістю зазначеної квартири у 49 000 доларів США, оскільки позивачем заявлено вимогу про вжиття заходів забезпечення позову не в межах усієї вартості квартири, а тільки в межах ціни позову.

На думку апеляційного суду, предметом спору у цьому випадку є майнові вимоги позивача, а тому накладення арешту на належне відповідачу майно в межах ціни позову до закінчення розгляду справи по суті відповідатиме меті забезпечення позову.

З урахуванням характеру спору і змісту позовних вимог, колегія суддів уважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну відповідачу квартиру в межах ціни позову є достатнім, необхідним і співмірним заходом забезпечення позову за обставин зазначеного спору.

Водночас апеляційний суд констатує, що зазначений захід забезпечення позову, хоч і тимчасово обмежує право відповідача на відчуження квартири, але не порушує його прав і не створює перешкод у володінні та користування нею.

З урахуванням наведеного, оскаржувана ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою.

З огляду на наведене, колегія суддів уважає, що ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з постановленням з цього питання нового судового рішення, яким апеляційну скаргу та заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ладика Назар Іванович, задовольнити.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2020 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ладика Назар Іванович, про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12, та належить на праві власності ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у межах суми 23 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України становить 641 700,00 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2020 року.

Суддя-доповідачка

Судді