Справа №705/4324/20
2/705/2393/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Білик О.В.

за участю секретаря судового засідання Остропольської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку) в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку) в порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , в селищі Бабанка, Уманського району, померла мати позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія номер НОМЕР_1 від 01 червня 2013 року. ОСОБА_2 , до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 , на підставі рішення виконавчого комітету Бабанської селищної ради, Уманського району Черкаської області № 16-12 від 12.10.2000 була передана у приватну власність земельна ділянка, площею 3,0832 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бабанської селищної ради, Уманського району, Черкаської області. Державний акт на право приватної власності на землю, серія, номер ЧР № 15-03773, виданий Бабанською селищною радою, Уманського району, Черкаської області 29.01.2001 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 773. У позові зазначається, що за життя ОСОБА_2 залишила заповіт від 22 січня 2001 року, яким заповіла позивачу все належне їй майно. На даний час заповіт не змінений та не відмінений. Позивач зазначає, що крім неї інших спадкоємців на майно померлої не має. За життя ОСОБА_2 не здійснила державну реєстрацію вказаної земельної ділянки, що підтверджується Листом Держземагенства в Уманському районі від 03.04.2014. Позивач, як спадкоємець за заповітом, звернулась до нотаріуса із заявою, про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на вказану земельну ділянку, але із-за відсутності державної реєстрації вказаної земельної ділянки, нотаріусом її було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на вказану земельну ділянку, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.04.2014. Тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом, та просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як спадкоємцем за заповітом, право власності в порядку спадкування, на земельну ділянку, площею 3,0832 га., кадастровий номер № :02:210, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бабанської селищної ради, Уманського району, Черкаської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія, номер ЧР № 15-03-773, що виданий Бабанською селищною радою, Уманського району, Черкаської області 29.01.2001 року, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 773, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в селищі Бабанка, Уманського району, Черкаської області.

Позивач ОСОБА_1 , будучи повідомленою належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, проте надала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. У заяві вона також вказала, що просить розглянути справу у її відсутність.

Представник відповідача - Бабанської селищної ради Уманського району, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Від представника сільської ради до суду надійшла заява, в якій вказано, що сільська рада позов визнає повністю та просить провести розгляд справи у відсутність представника сільської ради.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (видане повторно ІНФОРМАЦІЯ_4 ), актовий запис № 49. Батьками записані: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шлюб розірвали, ОСОБА_8 присвоєно прізвище після розірвання шлюбу « ОСОБА_9 ».

03.03.1990 ОСОБА_3 та ОСОБА_10 уклали шлюб, про що видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , актовий запис № 3. Дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_11 ».

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 01.06.2013 виконавчим комітетом Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області.

20.12.2013 Бабанською селищною радою Уманського району Черкаської області виданго довідку № 1048, в якій вказано, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Згідно заповіту від 22.01.2001, посвідченого секретарем Бабанської селищної ради Уманського району, ОСОБА_2 заповіла дочці ОСОБА_1 все майно, яке належало б на день її смерті.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 15-03-773, на праві власності спадкодавцю належала земельна ділянка, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,0832га, яка розташована на території Бабанської селищної ради Уманського району.

Управлінням Держземагенства в Уманському районі Черкаської області державному нотаріусу направлено лист № 2101/7-1-19, в якому вказано, що відомості про земельну ділянку ОСОБА_2 площею 3,0832 га, яка розташована на території Бабанської селищної ради Уманського району відсутні у Державному земельному кадастрі.

На замовлення позивача ОСОБА_1 виготовлено ФОП ОСОБА_12 технічну документацію на земельну ділянку площею 3,0832 га, яка розташована на території Бабанської селищної ради Уманського району.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.04.2014, виданою державним нотаріусом Уманської районної нотаріальної контори, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 3,0832, розташовану на території Бабанської селищної ради Уманського району, яка залишилася після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

З матеріалів спадкової справи № 187, заведеної після смерті ОСОБА_2 , вбачається, що єдиним спадкоємцем за заповітом майна ОСОБА_2 , в тому числі земельної ділянки, що розташована на території Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області, площею 3,0832 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що залишилася після смерті спадкодавця, є ОСОБА_1 , яка подала заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Для прийняття спадщини спадкоємцями встановлено строк у шість місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а у відповідності до ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з п.3.1. Роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно п.23 постанови Пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 та фактично прийняла спадщину та звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач позов визнав, про що на адресу суду від сільської ради надійшла відповідна заява.

Згідно з положеннями п.4 ст. ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку) в порядку спадкування за заповітом - підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 76-78, 81, 83, 141, 200, 206, 258, 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно (земельну ділянку) в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 3,0832 га., кадастровий номер № :02:210, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бабанської селищної ради, Уманського району, Черкаської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія, номер ЧР № 15-03-773, що виданий Бабанською селищною радою, Уманського району, Черкаської області 29.01.2001, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 773, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Суддя О.В. Білик