Провадження № 2/369/4541/20
31.12.2020 м.Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Моргун А.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,
треті особи: Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», Моторне (транспортне) бюро України,
Провадження по вказані справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позовну заяву.
Треті особи у встановлений строк не подали до суду письмові пояснення.
Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що в позов слід задовольнити із таких підстав.
ОСОБА_2 14.11.2018, о 13.30 годин, керуючи своїм автомобілем CITROEN BERLINGO д.р.н. НОМЕР_1 по вул. Ватутіна, 115, що у м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Crafter, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . У результаті зіткнення був пошкоджений автомобіль Volkswagen Crafter, власником якого є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AM № 3993142 від 04.05.2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПрАТ «Київський страховий дім».
Рішення про ліквідацію було прийнято 10 серпня 2018 року на Загальних зборах акціонерів ПрАТ «Київський страховий дім» (протокол загальних зборів акціонерів № 37 від 10.08.2018) і офіційне оголошення про ліквідацію юридичної особи міститься безпосередньо на сайті ПрАТ «Київський страховий дім». Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» (, місце реєстрації 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 37-41) повідомляє, що Загальними зборами акціонерів ПрАТ «Київський страховий дім» від 10 серпня 2018 року прийнято рішення про припинення Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» шляхом ліквідації у добровільному порядку за рішенням органу Товариства, уповноваженого на це установчими документами (за рішенням загальних зборів акціонерів ПрАТ «Київський страховий дім»). (Протокол загальних зборів акціонерів № 37 від 10.08.2018). Строк та порядок з`явлення кредиторами своїх вимог - 2 місяці з дня оприлюднення повідомлення про прийняте позачерговими Загальними зборами акціонерів Товариства рішення щодо ліквідації Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», шляхом подання письмових вимог за адресою реєстрації ПрАТ «Київський страховий дім» (04053, м. Київ, вул. Артема, 37-41) особисто або засобами поштового зв`язку. З питаннями, зверненнями та за роз`ясненнями просимо звертатись за адресою реєстрації ПрАТ «Київський страховий дім»: 04053, м. Київ, вул. Артема, 37-41. Ліквідатор ПрАТ "Київський страховий дім" Кононець В.В.

На своєму офіційному сайті МТСБУ розмістило інформацію про втрату ПрАТ «Київський страховий дім» статусу асоційованого члена з таким змістом: «Звертаємо увагу, що з 05 липня 2018 року компанія втратила право укладати договори ОСЦПВВНТЗ. Всі договори, що укладені страховиком до припинення членства в МТСБУ, продовжують діяти до закінчення їх строку дії. Підставою для втрати страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ стала заборгованість понад два місяці по сплаті відрахувань до фондів МТСБУ».

Згідно зі статтею 3 Закону України № 1961 - ІУ, обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України).

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

-втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

-доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З огляду на вищевикладені норми відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, зі змісту положень ст. 1187, ч. 1 ст. 1188 ЦК України вбачається, що єдиною підставою для покладення цивільно-правової відповідальності за завдану джерелом підвищеної небезпеки матеріальну та моральну шкоду є винна особи, яка її завдала.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. зі змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана в тому числі неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавана шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавана шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавана шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавана шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до пункту 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межахстрахових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному.

Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності.

За таких підстав слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток в розмірі 11708 грн 41 коп.

Відповідно до с. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд вважає також доведеним факт заподіяння позивачу моральної шкоди, що виразилась в душевних стражданнях. Суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди у відповідності до встановлених у справі обставин та характеру, й способу завдання цієї шкоди, а також тривалості її перетерплювання.

Вирішуючи питання розміру відшкодування суд враховує глибину та тривалість заподіяних душевних страждань і з урахуванням принципу розумності, об`єктивності та справедливості вважає достатньою компенсацією стягнення 3000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката повинен бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду, участі в судових засідання, ознайомлення з матеріалами справи та значенням справи для сторони.

Згідно із ч. 4 ст.137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи викладене вище, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7200 грн 00 коп.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору та оплаті досліджень, понесені позивачем. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на проведення дослідження з визначення матеріального збитку в розмірі 1000 грн 00 коп., а також судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 259, 263, 264, 265, 280, 281 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток в розмірі 11708 грн 41 коп., моральну шкоду в розмірі 3000 грн 00 коп., витрати на проведення дослідження з визначення матеріального збитку в розмірі 1000 грн 00 коп., судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 7200 грн 00 коп., а всього на загальну суму 22908 грн 41 коп.

Інформація про сторін:

ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», , вул.Артема, 37-41 м. Київ.

Моторне (транспортне) бюро України, , Русанівський бульвар, 8 м. Київ.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення заочного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л. М.