ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 грудня 2020 року м. Чернівці Справа № 22-ц/822/1104/20

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Чернівецького апеляційного суду Одинак О.О., розглянувши клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про долучення до матеріалів справи письмових доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Уніка» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 27 жовтня 2020 року,

встановив:

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 9 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Уніка» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 27 жовтня 2020 року.

Разом із апеляційною скаргою заявником подано клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, які зазначені в додатках до такого клопотання, а саме висновку судової автотехнічної експертизи № 73 від 6 листопада 2020 року, протоколи опитування свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та копію договору № 2002/16-1 про надання експертних послуг від 20 лютого 2016 року.

Суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 12 серпня 2020 року у справі № 704/192/18.

У своєму клопотанні заявник зазначав про те, що докази, які він просить долучити до матеріалів вказаної справи, надані ним на підтвердження обґрунтованості доводів його апеляційної скарги щодо відсутності вини відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

В той же час ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 зазначає, що він був позбавлений надати висновок судової автотехнічної експертизи № 73 від 6 листопада 2020 року до суду першої інстанції, оскільки під час судового розгляду судом першої інстанції не було роз`яснено відповідачу право на призначення такої судової експертизи в порядку статті 106 ЦПК України.

Проте як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівців від 10 квітня 2019 року за клопотанням ОСОБА_1 було призначено у справі судову автотехнічну експертизу, висновок якої надійшов до суду першої інстанції 30 липня 2019 року, що свідчить про обізнаність відповідача із його правом на заявлення клопотання про призначення у справі експертизи.

Окрім того, заявник в апеляційній скарзі вказував на те, що судом першої інстанції було відкладено судове засідання, призначене на 30 жовтня 2019 року, в якому планувався допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а тому наявні підстави для долучення до матеріалів справи в суді апеляційної інстанції протоколів опитування вказаних свідків.

ОСОБА_1 не був позбавлений можливості у період з 30 жовтня 2019 року по день ухвалення рішення судом першої інстанції 27 жовтня 2010 року повторно заявити про виклик та допит таких свідків в суді першої інстанції.

Окрім того, відповідно до частини 1-5 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Відповідно до частини 8 статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Вищенаведеними нормами закону передбачено строки подання письмових доказів до суду першої інстанції.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 взагалі не звертався до суду першої інстанції із клопотанням про долучення до матеріалів справи вищевказаних протоколів опитування свідків.

Обставин неможливості подання зазначених письмових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього та доказів наявності таких об`єктивних причин заявником в клопотанні не зазначено.

Отже, підстави для задоволення заявленого клопотання відсутні.

Керуючись статтями 365,367 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про долучення до матеріалів справи письмових доказів, які зазначені в додатках до апеляційної скарги, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду О.О. Одинак