Справа № 128/2969/20
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі :

головуючого - судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та в порядку поділу спадкового майна, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та в порядку поділу спадкового майна, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на 63/100 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Однак, при житті ОСОБА_3 взагалі не реєстрував своє право власності на зазначену частину будинку, його право власності було зареєстровано вже 02.06.1991 року.

Єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 була дружина померлого - ОСОБА_4 .

Згідно рішення Вінницького районного народного суду від 21.04.1975 року по справі № 2-220/1975 шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , укладений в 1934 році у виконавчому комітеті Вороновицької селищної ради депутатів трудящих, а/з № 58 - розірвано та розділено майно подружжя.

Проте, після зазначеного рішення суду жоден з подружжя не звертався в органи ДРАЦС для отримання свідоцтва про розірвання шлюбу, а також при житті не реєстрував рішення суду про розподіл майна.

Позивач звертався до Вінницького районного відділу ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) і з`ясував, що дійсно, реєстрація розірвання шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не проводилася.

До смерті свого чоловіка ОСОБА_3 - ОСОБА_4 фактично проживала в зареєстрованому шлюбі з ним; згідно рішення Вінницького районного народного суду від 21.04.1975 року по справі № 2-220/1975, після розірвання шлюбу, їй мало бути присвоєно прізвище ОСОБА_5 , однак згідно свідоцтва про смерть на момент смерті вона не змінила прізвище і померла саме як ОСОБА_4 .

Однак, за життя ОСОБА_4 хоча фактично і прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , але не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 Вінницького району Вінницької області, після смерті якої відкрилася спадщина на цілий житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , так як вона успадкувала його частину також після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , але за життя не оформила своїх спадкових прав.

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 був батько позивача - ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ); саме після смерті ОСОБА_4 він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом лише на 37/10 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, хоча фактично спадкодавиця набула за життя право на цілий житловий будинок, так як фактично прийняла спадщину після свого чоловіка ОСОБА_3 .

Однак, вказані обставини не були відомі на той час державному нотаріусу, все це з`ясувалося лише під час звернення позивача до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документа батькові ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ).

Згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.08.2019 року по справі № 128/1703/19 було встановлено факт родинних відносин позивача з батьком, а також факт належності останньому правовстановлюючих документів на будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилася спадщина, в тому числі на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та інші 63/100 частки у праві власності він фактично також успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , але за життя не оформив своїх спадкових прав.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, іншими спадкоємцями першої черги за законом є донька померлого - ОСОБА_2 , дружина - ОСОБА_8 та донька ОСОБА_9 .

Позивач спадщину після смерті батька прийняв, так як у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Також, прийняла спадщину після смерті батька сестра позивача відповідач ОСОБА_2 , так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса.

Дружина померлого - ОСОБА_8 у встановлений законом строк подала заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори на користь дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Інша донька - ОСОБА_9 взагалі не зверталася у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини, а також не прийняла спадщину фактично, оскільки на момент смерті батька не була зареєстрована з ним разом за однією адресою.

В даний час сторони по справі фактично домовилися про поділ спадкового майна після смерті батька, а саме про те, що позивач успадковує цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а позивач сплатив їй відповідну грошову компенсацію.

Однак, оформити вказаний договір в нотаріальній конторі позивач не має можливості.

За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом та в порядку поділу спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку «А», веранди «а», ганку з козирком, погребу «П», сараю «Г», криниці № 2, воріт з хвірткою № 3, огорожі № 4.

В підготовче судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Галіцина В.В. не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги свого довірителя підтримує та просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позов ОСОБА_1 визнає та не заперечує щодо його задоволення, зазначивши, що з братом вони дійсно уклали договір про поділ спадкового майна після смерті батька та вона отримала від відповідача грошову компенсацію за свою частку у спадковому майні.

Відзив на позовну заяву позивача відповідачем у встановлений судом строк не подавався, а тому відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, оглянувши копію спадкової справи після смерті ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Вороновиця, Вінницького району Вінницької області, помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією актового запису про його смерть №79 від 27.08.1986 року з Вінницького районного відділу ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 63/100 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належали померлому згідно рішення Вінницького районного народного суду від 21.04.1975 року по справі № 2-220/1975 (а.с. 19 - 21).

За життя ОСОБА_3 не реєстрував своє право власності на зазначену частину будинку, його право власності було зареєстровано вже 02.06.1991 року, що підтверджується відміткою про реєстрацію на рішенні суду та довідкою КП «ВООБТІ» від 25.11.2019 року № 91 (а.с. 19 зворот, 25).

Єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 була дружина померлого - ОСОБА_4 , однак їх свідоцтво про шлюб не зберіглося, що підтверджується архівною довідкою Державного архіву Вінницької області від 04.03.2020 року № 07-529/7 (а.с. 12), згідно якої актових записів про шлюб громадян по смт Вороновиця, Вінницького району Вінницької області за 1926-1934 роки в архіві на зберіганні немає.

В архіві Вінницького районного суду Вінницької області вказане свідоцтво про шлюб також не зберіглося, хоча позивач звертався з відповідною заявою до суду (а.с. 22 - 23).

Згідно рішення Вінницького районного народного суду від 21.04.1975 року по справі № 2-220/1975, шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , укладений в 1934 році у виконавчому комітеті Вороновицької селищної ради депутатів трудящих, а/з № 58, було розірвано та розділено майно подружжя.

Після зазначеного рішення суду жоден з подружжя не звертався в органи ДРАЦС для отримання свідоцтва про розірвання шлюбу, а також при житті не реєстрував рішення суду про розподіл майна.

Згідно повідомлення Вінницького районного відділу ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) № 2482/1-20.3-38 від 10.12.2020 року актовий запис про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутній, перевірку було проведено з 1944 року по теперішній час.

Таким чином, до смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , ОСОБА_4 фактично проживала в зареєстрованому шлюбі з ним, це підтверджується ще і тим, що згідно рішення Вінницького районного народного суду від 21.04.1975 року по справі № 2-220/1975, після розірвання шлюбу їй мало бути присвоєно прізвище ОСОБА_5 , однак згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.11.1991 року на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 вона не змінила прізвище і померла саме як ОСОБА_4 (а.с. 8).

Згідно ст. 44 КпШС УРСР, яка була дійсною до моменту смерті ОСОБА_3 , шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Таким чином, згідно норм діючого на той час законодавства, якщо жоден з подружжя, після судового рішення про розірвання шлюбу, не зареєстрував таке розірвання шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану, то шлюб не вважався розірваним.

Тобто, на момент смерті свого чоловіка ОСОБА_3 єдиною спадкоємицею першої черги за законом була його дружина - ОСОБА_4 , яка фактично прийняла спадщину після його смерті, так як вони все життя проживали разом саме за адресою: АДРЕСА_1 ; дітей у них не було, що підтверджується актами, складеними в присутності сусідів та затвердженими Вороновицькою селищною радою від 01.07.2020 року (а.с. 39 - 40), довідками Вороновицької селищної ради № 02-23/220, № 02-23/218, № 02-23/217 від 01.07.2020 року (а.с. 34,35, 36).

Вказані дії свідчать про фактичне прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті свого чоловіка, ОСОБА_3 згідно норм ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, яка була чинною на момент його смерті.

Однак, за життя ОСОБА_4 хоча фактично і прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , але не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03.11.1991 року (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на цілий житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , так як вона успадкувала його частину також після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , але за життя не оформила своїх спадкових прав.

Згідно ст. 548 ч. 2 ЦК України прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 був батько позивача - ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), який після смерті ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25.05.1993 року, видане ОСОБА_10 , старшим державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 1-1448, видане на ім`я ОСОБА_11 , зареєстроване 02.08.1993 року в КП «ВООБТІ» та записано в реєстрову книгу за № 3 за реєстровим номером 89 (а.с. 24), лише на 37/10 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який знаходиться в АДРЕСА_1 , хоча фактично спадкодавиця ОСОБА_4 набула за життя право на цілий житловий будинок, так як фактично прийняла спадщину після свого чоловіка ОСОБА_3 .

Вказані обставини не були відомі на той час державному нотаріусу, все це з`ясувалося коли позивач звертався до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документа ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), так як по справі № 128/1703/19 було витребувано копію інвентаризаційної справи по будинку.

Згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.08.2019 року по справі № 128/1703/19, було встановлено факт родинних відносин позивача з батьком, а також факт належності останньому правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 16 18).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 23.06.2014 року (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, в тому числі до складу спадкового майна входить цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25.05.1993 року, видане ОСОБА_10 , старшим державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 1-1448, видане на ім`я ОСОБА_11 , зареєстроване 02.08.1993 року в КП «ВООБТІ» та записано в реєстрову книгу за № 3 за реєстровим номером 89 (а.с. 24 - 25) та інші 63/100 частки у праві власності він фактично також успадкував після смерті ОСОБА_4 , але за життя не оформив своїх спадкових прав.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 9).

Факт родинних відносин з батьком також встановлено згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.08.2019 року по справі № 128/1703/19.

Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 , крім позивача, є: донька померлого - ОСОБА_2 , дружина - ОСОБА_8 та донька - ОСОБА_9 .

Позивач спадщину після смерті батька прийняв, так як у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Також прийняла спадщину ОСОБА_2 , так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса.

Дружина померлого - ОСОБА_8 у встановлений законом строк подала заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори на користь дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Інша донька - ОСОБА_9 взагалі не зверталася у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини, а також не прийняла спадщину фактично, оскільки на момент смерті батька не була зареєстрована з ним разом за однією адресою, що підтверджується випискою з домової книги (а.с. 41 42), постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.10.2020 року № 1746/02-31 (а.с.61), копією спадкової справи № 436/2014 (а.с. 77 - 81).

Позивач та відповідач домовилися про поділ спадкового майна, а саме про те, що позивач успадковує цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а позивач сплатив відповідну грошову компенсацію, що визнається та не заперечується відповідачем.

Оформити договір поділу спадкового майна неможливо в нотаріальній конторі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Вінницької районної державної нотаріальної контори від 13 жовтня 20209 року за № 1746/02-31.

Згідно ч. 2, 3 ст. 1267 ЦК України спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Згідно ч. 2 ст. 1278 ЦК України, кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Згідно норм ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності .

Згідно норм ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Дані правовідносини також регулюються :

ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом;

відповідно до ч.1 ст. ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті;

ст. 1261 ЦК України зазначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.328, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 200, 247, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності в порядку спадкування за законом та в порядку поділу спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку «А», веранди «а», ганку з козирком, погребу «П», сараю «Г», криниці № 2, воріт з хвірткою № 3, огорожі № 4.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.І. Бондаренко