Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2020 Справа №607/6298/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М., присяжних Чорної О.-М. Є., Веселович Т.Я.,

за участі секретаря судового засідання Свергун Т.В., прокурора Воловник М.В., представника психіатричного закладу - лікаря психіатра Старущак О.В., особи, щодо якої розглядається питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_1 , його законного представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Старущак Оксани Володимирівни

про госпіталізацію ОСОБА_1 у примусовому порядку,

ВСТАНОВИВ:

Заявник представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (далі ТОККПНЛ) Старущак О.В. звернулася до суду з заявою про проведення в примусовому порядку госпіталізації ОСОБА_1 , 1970 року народження.

В обґрунтування вимог посилається на те, що є достатні підстави для госпіталізації, передбачені законом.

В судовому засіданні представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Старущак О.В. заяву підтримала і пояснила, що ОСОБА_1 хворіє психічним захворюванням, який обумовлює його небезпеку для оточуючих, суттєву шкоду його здоров`ю, у разі якщо не буде надана психіатрична допомога, а тому потрібно пройти курс лікування після якого його стан покращиться.

Прокурор заяву про госпіталізацію у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню без його згоди підтримала, висловивши думку про доцільність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

ОСОБА_1 заперечив проти його госпіталізації, не заперечує проти амбулаторного лікування. Повідомив, що він є інвалідом другої групи у зв`язку із психіатричним захворюванням. Зазначає, що суд відмовляв вже в його госпіталізації, і це рішення виконавчою службою не виконане. Із сусідами він не конфліктує.

Законний представник заяву підтримав, пояснив, що у зв`язку із весняним загостренням ОСОБА_1 потрібно пройти курс лікування, після якого йому стає краще. Брат без достатніх підстав постійно конфліктує із матір`ю, з сусідами та з прохожими людьми. Сусіди його бояться у зв`язку із цим.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Відповідно до висновку лікарів психіатрів від 14 квітня 2020 року, Пацієнт ОСОБА_1 , 1970 року народження, поступив на стаціонарне обстеження та лікування в КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР 14.04.2020 року по направленню районного психіатра, доставлений в супроводі працівників поліції та брата з діагнозом: Хронічний маячний розлад, стійкий параноїдний синдром.

Анамнестично встановлено, що даним захворюванням страждає з 2006 року, відколи вперше змінився в своєму психічному стані - змінився в поведінці, став усамітнюватись, розмовляв сам до себе, відмовлявся від їжі, яку готувала мама, не доглядав за собою, кожен день ходив в магазин з вимогою щоб йому продали «транзистор, який запакований», безпричинно, неадекватно посміхався, конфліктував з рідними, навколишніми. Неодноразово лікувався в умовах КНП «ТОКПЛ» ТОР. Остання виписка 04.03.2020. Пацієнт перебуває на спец, обліку в групі осіб, які страждають на тяжкий психічний розлад, як особа, що чинить небезпеку для оточуючих (агресивний у висловлюваннях, в поведінці до навколишніх). Дане поступлення пов`язане погіршенням психічного стану - в дома неспокійний, різко збудливий, дратівливий, конфліктує з різними сусідами, агресивно налаштований до матері та брата, заходить в різні інстанції, в міські органи влади, кричить, свариться, неадекватно себе поводить, пише на усіх скарги.

На час огляду пацієнт в свідомості. Контакт із пацієнтом продуктивний, проте в розмові неспокійний, напружений, озлоблений, невдоволений госпіталізацією, відношенням, стосунками із рідними, висловлюється «вони на мене пишуть всілякі заяви ... вони звертаються в різні Дистанції, в поліцію, в медичну службу лікар психіатр в районі не може провести правильно психіатричного огляду ... я не хворий і лікуватися не вважаю за потрібне ... вони давно вже мене таким чином підставляють, а я прийшов на перекомісію, тому лікувати ОСОБА_3 мене не маєте права, а згоду я Вам напишу хіба, що зі скаргою в Кабінет Міністрів». Орієнтований достатньо. Мислення по параноїдному типу із маячними ідеями відношення, шкоди. Емоційно напружений, із вираженою озлобленістю, різкістю, швидким афективним від реагуванням. При спонуканні виконує інструкції персоналу. Критика до свого стану хвороблива. Комісія прийшла до висновку, що відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» пацієнт потребує стаціонарного обстеження та лікування без його усвідомленої згоди у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок якого пацієнт вчиняє дії, що становлять небезпеку для оточуючих.

Відповідно до інформації Збаразького відділення поліції ПВП ГУНП в Тернопільській області від 06 квітня 2020 року ОСОБА_4 зверталася у відділ поліції з приводу вчинення конфліктів та агресивної поведінки її сина.

14 квітня 2020 року ОСОБА_4 зверталася до Збаразької ЦКРЛ із заявою, в якій просить допомогти в примусовій госпіталізації її сина ОСОБА_1 , який тривалий час хворіє. Зараз його поведінка стала агресивною, він постійно кричить, погрожує їй і сусідам, ліки вдома не приймає.

Також, у відповідності до довідки від 14.04.2020 року Збаразької центральної районної лікарні, ОСОБА_1 відмовляється від амбулаторного лікування в лікаря психіатра лікарні.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров`я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями.

Так, у ст.5 Конвенції встановлено, які вимоги повинні бути дотримані, при затриманні особи, як душевнохворої, а саме: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку.

Наданими суду пояснення лікаря-психіатра, письмовими доказами висновком комісії лікарів, довідками Збаразької ЦКРЛ, поліції, суд вважає підтвердженими обставини, які свідчать про те, що ОСОБА_1 хворіє важким психічним захворюванням, який обумовлює його небезпеку для оточуючих, суттєву шкоду його здоров`ю, у разі якщо не буде надана психіатрична допомога, а тому потрібно пройти курс лікування після якого його стан покращиться.

Аналізуючи в сукупності вищенаведені обставини, суд вважає, що слід помістити ОСОБА_1 без його усвідомленої згоди на стаціонарне лікування до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 259, 263 268, 272, 273, 342, 352, 354, 430 ЦПК України, ст. ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні про госпіталізацію ОСОБА_1 , 1970 року народження до психіатричного закладу у примусовому порядку - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , 1970 року народження, у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню для надання відповідної психіатричної допомоги в умовах стаціонарного лікування.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копію рішення суду вручити або надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяВ. М. Позняк

Присяжні: Чорна О.-М.Є

Веселович Т.Я.