Номер провадження 2/754/6646/20
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2020 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Сенюти В.О.,

при секретарі: Каліта І.С.

за участю:

пр.-ка позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що 03.11.2019 року о 13 годині 20 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Mersedes Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та автомобіля Peugeot 308, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_2 визнано винним у вказаній ДТП. Внаслідок ДТП зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Автомобіль, під керуванням відповідача був застрахований у АСК «Омега», до останнього позивач звернулася із заявою від 05.11.2019 року про настання страхового випадку. Відповідно до звіту про оцінку вартості збитку нанесеного автомобілю позивачу, вартість завданих пошкоджень становить 205074, 00 грн. АСК «Омега» здійснило виплату позивачу у розмірі 100000,00 грн., проте розмір непокритих страховою компанією збитки становлять 105074,19 грн., які позивач просить стягнути із відповідача на свою користь. Крім того, позивач вказує на завдану їй моральну шкоду, яка полягає у завданні негативних наслідків в результаті ДТП, як безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення так і після нього. Оскільки позивач отримала нервовий стрес, виникла необхідність витрачати додатковий час для захисту своїх інтересів, а також відсутність можливості користуватися власним автомобілем для власного пересування та перевезення дітей до школи, гуртків, лікарів, тощо. Позивач оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 30000, 00 грн., а також просить стягнути із відповідача на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.10.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити з викладених підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечував частково. Вказав, що погоджується із тим, що з його вини сталося ДТП, а тому він має виплатити позивачу кошти у розмірі 105074,19 грн., проте позовні вимоги щодо стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 30000 грн. заперечує.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 03.11.2019 року у м. Києві, по вул.. Перова, 21 сталося ДТП, оскільки ОСОБА_2 керуючи автомобілем Mersedes Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення із автомобілем Peugeot 308, д.н.з НОМЕР_2 , який рухався попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3. (б), 13.1. ПДР України.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до звіту № 59/12/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), величина вартості матеріального збитку, нанесеного власнику ОСОБА_3 пошкодженого КТЗ - Peugeot 308, д.н.з НОМЕР_2 , з урахуванням обмежень та допусків в межах яких відбувалась оцінка складає 205074,19 грн.

Згідно полісу АО № 1064915 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого АСК «Омега» на забезпечення транспортного засобу Mersedes Benz Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1 , дійсного на дату ДТП, ліміт відповідальності страховика встановлено у розмірі 100 000, 00 грн.

На підставі заяви ОСОБА_3 від 05.12.2019 року, АСК «Омега» здійснило виплату ОСОБА_3 суму матеріального збитку у розмірі 100000 грн. Вказана обставина відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, оскільки вказано позивачем у позовній заяві та не заперечувалося відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Положенням статей 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У п. 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», роз`яснено, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Судом встановлено, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує встановлений ліміт страхового відшкодування, а тому суд дійшов висновку про те, що з відповідача, як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між реальними збитками та лімітом страхового відшкодування, що становить 105074,19 грн. (205074,19 грн. - 100 000, 00 грн.).

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц, участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до моральних страждань.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору» (п. 5 ).

З урахуванням викладених в позові обставин та поданих доказів, суд вважає, що діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, розмір якої судом оцінюється в 2 000 грн.

Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

Суд звертає увагу на те, що стороною позивача не надано доказів на підтвердження того, що саме така сума складає вартість правничої допомоги, а також, що вказана сума була обумовлена сторонами. Стороною позивача не надано суду жодних доказів на підтвердження сплати вказаної суми на рахунок адвоката, а останнім, у свою чергу, не надано акт виконаних робіт та розрахунок витрат, що унеможливлює перевірити відповідність вказаної суми наданим послугам.

Враховуючи викладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає, що підстав для стягнення витрат на правничу допомогу немає.

За правилами статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також судові витрати у розмірі 1070,74 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 13, 18, 82, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 105074,19 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1070,74 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2

Суддя: В.О. Сенюта