1Справа № 335/8320/20 2/335/2537/2020
08 грудня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі
головуючого судді Геєць Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,
розглянувши у відкритому судового засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до Публічного акціонерного товариства „Запоріжгаз, Товариства з обмеженою відповідальністю „Запоріжгаз збут про захист прав споживачів, -
У жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства „Запоріжгаз, Товариства з обмеженою відповідальністю „Запоріжгаз збут про захист прав споживачів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.06.2018 року нею було укладено нотаріальний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , відповідно до умов якого, було придбано у власність житлову квартиру АДРЕСА_2 ).
24.09.2018 року позивачем було здійснено авансову оплату з газопостачання у житлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 за о/р НОМЕР_1 та листами від 26.11.2018 року позивачем було повідомлено відповідачів про здійснені авансові оплати.
Зазначені заяви залишені без відповіді, попередній (авансовий) платіж не був облікований за особовим рахунком, як авансовий, грошові кошти використані за власним розпорядженням відповідачів, що за юридичною кваліфікацією є безпідставно набутим майном (грошовими коштами).
Позивач, посилаючись на вимоги ст. 1212 ЦК України, просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку суму безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 720,00 грн., а також покласти на відповідачів судові витрати.
Ухвалою суду від 06.10.2020 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено строк для надання доказів з моменту отримання ухвали, а також для подачі відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив відповідача.
Ухвалою суду від 09.11.2020 року продовжено процесуальний строк розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження до шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі
Представник відповідача ТОВ „Запоріжгаз збут надав суду відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнає повністю, зазначивши, що на виконання вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» № 2467- VI від 08.07.2010 року (який був чинний до 01.10.2015 року) з 01.07.2015 року виконано відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу.
Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової Форми договору.
Відповідно до п. 1.3 Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору.
Так, позивачем протягом 2018 - 2020 років здійснювалась оплата за поставлений природний газ на загальну суму 2 091,51 грн., а отже договір вважається укладеним.
Відповідно до абз. 3, 4 п. 5 гл. 4 розділу IX Кодексу ГРМ оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора TTC з метою її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу (алокація) є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.
Щодо порядку доведення відповідних об`ємів природного газу постачальнику з боку Оператора ГРМ, то, такий порядок визначено у пунктах 4, 5 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем.
Тобто, на підставі наданої Оператором ГРМ (AT „Запоріжгаз) інформації щодо обсягу спожитого газу, ТОВ „Запоріжгаз Збут здійснює відповідні нарахування оплати за спожитий природний газ.
Таким чином, на підставі вищенаведеного ТОВ „Запоріжгаз Збут, як постачальник природного газу не забезпечує облік природного газу, а лише здійснює розрахунок оплати вартості послуг з газопостачання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Порушення відповідачем - ТОВ „Запоріжгаз збут мало-би місце за умови відсутності договірних зобов`язань, що позивачем не доведено.
Відповідачем ПАТ „Запоріжгаз відзив на позовну заяву у встановлений процесуальний строк не подавався, а також позивачем не надано відповідь на відзив відповідача на позов.
Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі продажу від 01.06.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О., є власницею квартири АДРЕСА_2 .
24.09.2018 року позивачем було здійснено авансову оплату з газопостачання у житлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , за о/р НОМЕР_1 та листами від 26.11.2018 року позивачем було повідомлено відповідачів про здійснені авансові оплати.
Проте на думку позивача, попередній (авансовий) платіж не був облікований за особовим рахунком, як авансовий, грошові кошти використані на власним розпорядженням відповідачів, що за юридичною кваліфікацією є безпідставно набутим майном (грошовими коштами).
Так, на виконання вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» № 2467- VI від 08.07.2010 року (який був чинний до 01.10.2015 року) з 01.07.2015 року виконано відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу.
ТОВ „Запоріжгаз Збут з 01.07.2015 року є постачальником природного газу зі спеціальними обов`язками постачання на території Запорізької області.
Відповідно до постанови НКРЕКП від 28.05.2015р. № 1652 (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП № 2247 від 01.09.2015 року) ТОВ „Запоріжгаз Збут отримало ліцензію серія АЕ № 299031,на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території міста Запоріжжя та Запорізької області (крім міста Мелітополь, Мелітопольського, Веселівського, Приазовського районів та села Темирівка Гуляйпільського району) усім категоріям споживачів, крім підприємств теплоенергетики.
На виконання положень Закону України „Про ринок природного газу № 329 - VШ від 09.04.2015 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) своєю Постановою від 30.09.2015 року № 2496 затвердила Правила постачання природного газу , опубліковані в журналі Офіційний вісник України № 92 від 27 листопада 2015 року ( далі - Правила), які регулюють відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи.
Згідно розділу 3 вищезазначених Правил, однією з підстав постачання природного газу побутовому споживачу є наявність укладеного з постачальником Договору постачання природного газу побутовим споживачам ( далі - Договір) та дотримання його умов.
Пункт 2 розділу 3 Правил зазначає, що Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.
За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової Форми договору.
Відповідно до п. 1.3 Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору.
Так, позивачем протягом 2018 - 2020 років здійснювалась оплата за поставлений природний газу на загальну суму 2 091,51 грн., а отже договір вважається укладеним.
Згідно п.14 розділу III Правил та п.п.4.5 та 4.6 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 (далі - Типовий договір), розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки Постачальника. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунка Постачальника про сплату послуг за цим Договором має бути здійснена Споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання Споживачем цього рахунка.
Відповідно до п. 4.4.Типового договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів:
за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу;
або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період.
З 01.07.2015 року Публічне акціонерне товариство по газопостачання та газифікації „Запоріжгаз виконує функції з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу відповідно до отриманої Ліцензії серія АЕ № 642479 та є оператором газорозподільної системи.
На виконання вимог чинного законодавства України, Рішенням річних Загальних зборів акціонерів ПАТ „Запоріжгаз (Протокол №20 від 10.04.2019 року) починаючи з 22.05.2019 року відповідно до внесених змін про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, офіційне найменування Товариства українською мовою, згідно зі Статутом: повне найменування - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ»; скорочене найменування - AT «ЗАПОРІЖГАЗ».
Відповідно до п. 1.2. Статуту, Товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ПО ГАЗОПОСТАЧАННЮ ТА ГАЗИФІКАЦІЇ «ЗАПОРІЖГАЗ» (ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ»).
Цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення:
комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу.
Порядок комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, по об`єкту споживача визначений в розділах IX-XI цього Кодексу (абз.6 п.2 гл. 3 розділу VI Кодексу ГРМ).
Відповідно до абз. 3, 4 п. 5 гл. 4 розділу IX Кодексу ГРМ оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора TTC з метою її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу (алокація) є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.
Щодо порядку доведення відповідних об`ємів природного газу постачальнику з боку Оператора ГРМ, то, такий порядок визначено у пунктах 4, 5 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем.
Тобто, на підставі наданої Оператором ГРМ (AT „Запоріжгаз) інформації щодо обсягу спожитого газу, ТОВ „Запоріжгаз Збут здійснює відповідні нарахування оплати за спожитий природний газ.
Таким чином, на підставі вищенаведеного ТОВ „Запоріжгаз Збут, як постачальник природного газу не забезпечує облік природного газу, а лише здійснює розрахунок оплати вартості послуг з газопостачання.
Крім того, згідно пункту 4.11 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам якщо Споживач не погоджується з рахунком Постачальника (не згоден із розрахованою сумою тощо) та має намір оскаржувати його, Споживач сплачує рахунок у тій частині, що ним не оспорюється.
При цьому Споживач у зручний для нього спосіб (за телефоном, визначеним на сайті Постачальника, через особистий кабінет або письмово) має звернутися до Постачальника за відповідними роз`ясненнями.
У разі отримання такого звернення Постачальник зобов`язується невідкладно та у термін, достатній для його аналізу (не перевищуючи терміни, встановлені законодавством), надати відповідне роз`яснення чи здійснити перерахунок Споживачу.
Проте, позивач не скористався наданим їй правом.
Щодо застосування положень ст. ст. 1212. 1213 ЦК України слід зазначити наступне.
Стаття 1212 ЦК України регулює загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, а саме: особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
повернення виконаного за недійсним правочином;
витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (частина 2 статті 1213 Цивільного кодексу України).
Проте, стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частиною першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.
Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 23.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15.
Проте, позивач вважає, що відповідачі безпідставно отримали та використали грошові кошти в розмірі 720,00 грн. і застосовує до позовних вимог норми ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.
Нормою ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В свою чергу відсутність вини (як обов`язкового елементу складу правопорушення), тягне за собою відсутність відповідальності
Отже, виходячи із змісту умов договору та наведених вище норм, порушення відповідачами мало-би місце за умови відсутності договірних зобов`язань, що позивачем не доведено, тому в задоволені позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до Публічного акціонерного товариства „Запоріжгаз, Товариства з обмеженою відповідальністю „Запоріжгаз збут про захист прав споживачів, - залишити без задоволенню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Геєць