Справа № 369/6456/20
Провадження № 2/369/3402/20
РІШЕННЯ

Іменем України

11.11.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Одинцов О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

В червні 2020 року позивач ПрАТ «УПСК» звернулось до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0932781 від 08.05.2019 року, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля «ToyotaCamry» д.н. НОМЕР_1 .

03.07.2019 року о 23 год. 40 хв., в м. Києві по Кільцевій дорозі (навпроти будинку № 62, що по вул. Зодчих) сталась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля «ToyotaCamry» д.н. НОМЕР_1 під керуванням відповідача та автомобіля марки «DaciaSanderо», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2019 року відповідача по справі визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі страхового акту № ОЦ/037/000/19/0195 від 19 грудня 2019 року власнику пошкодженого транспортного засобу «DaciaSanderо», д.н. НОМЕР_2 виплачена сума страхового відшкодування в розмірі 44500,00грн.

Після виплати позивачем страхового відшкодування ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі ст. 38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він залишив місце дорожньо-транспортної пригоди та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 44500,00 грн., витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. та судові витрати, пов`язані із оплатою професійної правової допомоги в розмірі 7000,00 грн.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2020 року відкрито провадження по справі та справу до розгляду призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У встановлений судом строк сторони не надіслали заперечень щодо такого розгляду справи.

Ухвалу про відкриття, позовну заяву з додатками ОСОБА_1 отримав 01 липня 2020 року, що підтверджено зворотнім повідомленням. 13 липня 2020 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зменшення розміру відшкодування шкоди та витрат на правову допомогу. Відповідно до клопотання ОСОБА_1 не оспорює розмір матеріальної шкоди внаслідок ДТП, хоча вважає його завищеним, однак просить зменшити розмір витрат на правову допомогу, оскільки він є військовослужбовцем, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та має боргові зобов`язання перед банком.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

При розгляді справи судом встановлено, що між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0932781 від 08.05.2019 року, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля «ToyotaCamry»д.н. НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 03.07.2019 о 23 год. 40 хв. керував автомобілем «ToyotaCamry», номерний знак НОМЕР_1 , та рухався по Кільцевій дорозі (навпроти будинку № 62, що по вул. Зодчих) в м. Києві, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нестійка хода). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 03.07.2019 о 23 год. 40 хв., керуючи автомобілем «ToyotaCamry», номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ТОВ «Автокредит плюс», та рухаючись по Кільцевій дорозі (навпроти будинку № 62, що по вул. Зодчих) в м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, при виникненні небезпеки в русі не вжив всіх заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки, або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив наїзд на дорожні знаки, та під час зміни напрямку руху допустив зіткнення з автомобілем «DaciaSanderо», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень автомобіля «DaciaSanderо», номерний знак НОМЕР_2 , та завдання матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1, 12.3, 10.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , перебуваючи у тому ж місці і той же час, керуючи автомобілем «ToyotaCamry», номерний знак НОМЕР_1 , після здійснення дорожньо-транспортної пригоди, не дочекався прибуття працівників поліції та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Згідно з постановою Святошинського районного суду м.Києва від 01.11.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів оскарження даної постанови.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вина ОСОБА_1 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 03.07.2019 року не підлягає доказуванню, а також не підлягає доказуванню факт самовільного залишення останнім місця дорожньо-транспортної пригоди та відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Судом встановлено, що 03.07.2019 року ТОВ «НОН-СТОП Холдінг», як власник пошкодженого транспортного засобу «DaciaSanderо», д.н. НОМЕР_2 , звернулось до ПрАТ «Українська пожежно-страхова група» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

На підставі страхового акту № ОЦ/037/000/19/0195 від 19 грудня 2019 року ТОВ «НОН-СТОП Холдінг», як власнику пошкодженого транспортного засобу «DaciaSanderо», д.н. НОМЕР_2 виплачена сума страхового відшкодування в розмірі 44500,00грн.

Відповідно до п.п. в, ґ ст.38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2пункту 33.1 статті 33 цього Закону;

Як встановлено судом відповідач не лише самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, а і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів.

Згідно з ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення суми страхового відшкодування є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Враховуючи поведінку винної особи, подані докази сторонами, суд не вбачає підстав для зменшення стягнених сум. Крім того, суд враховує, що в даному випадку суд стягує виплачене страхове відшкодування.

В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати що складаються із судового збору, суд покладає на відповідача.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7 000 грн.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 183, 229, 265, 273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 44500,00 грн. (сорок чотири тисячі п`ятсот грн. 00 коп.), судовий збір в розмірі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. (три тисячі грн. 00 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Інформація про позивача: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (, адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40).

Інформація про відповідача: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11 листопада 2020 року.

Суддя Пінкевич Н.С.