Справа № 161/82/20
Провадження № 2/161/1232/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань Жаловаги І.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня з відповідачем мама ОСОБА_3 . На випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповіту не лишила, а тому сторони є спадкоємцями за законом. Зазначила, що догляд, лікування та поховання матері вона здійснювала самостійно. Відповідач, як спадкоємець, який прийняв спадщину жодних витрат не поніс, в добровільному порядку половину понесених витрат на лікування та поховання матері відмовився компенсувати.

Загальна сума витрат склала 29 853,53 грн., з яких:

витрати на лікування 8317,53 грн.;

витрати на організацію та проведення поховання, придбання товарів ритуальної належності 1 136 грн.;

придбання домовини 3 000 грн.;

поминальний обід 1600 грн.;

замовлення та виготовлення пам`ятника 14 600 грн.;

пожертва на храм, в якому перебувала мама після смерті 1 200 грн.

Позивач зазначила, що відповідач, як спадкоємець, в порядку ст. 1232 ЦК України повинен відшкодувати половину понесених витрат пов`язаних із лікуванням, доглядом та похованням матері (29 853,53 грн.:2) 14 926,76 грн.

Враховуючи наведене, просить суд, стягнути з відповідача відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 14 926,76 грн.

Ухвалою суду від 11.01.2020 було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

У встановлений строк, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 19-22).

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала з викладених у позовній заяві підстав. Просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що після того, як мама впала 07.12.2016 і потрапила в лікарню, постійно лежала недвижима, здійснювала за нею догляд, за власні кошти купувала ліки, після смерті мами організовувала похорон, поминальний обід, поставила пам`ятник. Брат ні в чому їй не допомагав. Разом з тим, не заперечувала того, що отримала одноразову соціальну допомогу на поховання мами, а також того, що знімала кошти з банківської пенсійної картки покійної.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги позову не визнали з підстав зазначених у відзиві. Суду додатково пояснили, що в лікарні біля лежачої мами сиділи і відповідач і його дружина, відповідач купував ліки, але чеків не зберігав. Зазначені позивачем витрати на поховання не підлягають компенсації, оскільки частина з них не відноситься до витрат на поховання, частина завищені, крім того, позивач отримала соціальну допомогу на поховання, а також зняла пенсію з маминої картки.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що після того, як ОСОБА_3 впала і потрапила в лікарню, вона (свідок) була з нею два тижні, але не цілодобово. Поки вона була, ніхто не приходив. Позивач давала гроші, приходила. Не заперечувала, що відповідач також приходив в лікарню.

Заслухавши доводи позивача, заперечення відповідача та його представника, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 5) вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Факт родинних відносин позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та спадкодавця ОСОБА_3 , як дітей та матері підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та не оспорювалося учасниками справами.

Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Першою Луцькою державною нотаріальною конторою 04 травня 2017 року заведено спадкову справу № 170/2017 до майна померлої ОСОБА_3 (а.с. 62-66).

Зі спадкової справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , які є дітьми спадкодавця ОСОБА_3 та спадкоємцями першої черги за законом, у визначений законом строк звернулися із заявами про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1232 ЦК України, спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Такі витрати можуть бути стягнені не більше як за три роки до його смерті.

Відшкодування понесених витрат має бути пропорційно часткам у спадщині. В даному випадку відшкодування повинне здійснюватися з урахуванням закріпленого в ст.1278 ЦК України принципу рівності часток спадкоємців у спадщині.

Крім того, норма ст. 1232 ЦК України містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

Позивач ОСОБА_1 у своїх вимогах вказує на те, що вона здійснювала догляд за матір`ю до дня її смерті, поховання здійснювала самостійно за власні кошти. Загальна сума витрат склала 29 853,53 грн., з яких:

витрати на лікування 8317,53 грн.;

витрати на організацію та проведення поховання, придбання товарів ритуальної належності 1 136 грн.;

придбання домовини 3 000 грн.;

поминальний обід 1600 грн.;

замовлення та виготовлення пам`ятника 14 600 грн.;

пожертва на храм, в якому перебувала мама після смерті 1 200 грн.

На підтвердження понесених витрат позивач надала суду квитанції та фіскальні чеки витрати на лікування (а.с. 6,7), копію договору замовлення на організацію та проведення поховання (а.с. 8,9), копії товарних чеків на оплату поминального обіду (а.с. 10), копію договору поставки пам`ятника (а.с. 11-13) та копію довідки про внесення добровільної пожертви на будівництво храму (а.с. 14).

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Вказані витрати відшкодовуються до виплати боргів кредиторам спадкодавця за рахунок спадщини і в межах вартості спадкового майна, яке перейшло до кожного із спадкоємців. Вимоги про відшкодування зазначених витрат здійснюються після подання заяви заінтересованими особами. Витрати компенсуються за рахунок грошових коштів, що входять до складу спадщини.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», визначено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Вирішуючи вимогу щодо відшкодування витрат понесених у зв`язку із лікуванням матері ОСОБА_3 , то дана вимога до задоволення не підлягає.

Суд не вбачає підстав для відшкодування на користь позивача заявлених нею витрат на лікування спадкодавця у розмірі 8317,53 грн., оскільки з наданих позивачем чеків із переліком медичних препаратів не можливо встановити, що саме дані ліки потребувала ОСОБА_3 , останні були використанні для її лікування, придбавалися за призначенням лікаря.

Позивач в обґрунтування вимог не представила суду відомості про стан здоров`я померлої, заключення лікарів та призначення відповідних медичних препаратів для забезпечення лікування ОСОБА_3 .

З наданих фіскальних чеків та квитанцій судом не встановлено, що такі витрати несла безпосередньо позивач ОСОБА_1 і такі витрати здійснювалися в інтересах ОСОБА_3 , що позбавляє суд можливості надати оцінку таким доказам задля підтвердження чи спростування заявлених позивачем фактичних обставин.

Окрім того, деякі із чеків містять відмітку «благодійний внесок», а тому, суд не може їх належними доказами понесених витрат на лікування померлої ОСОБА_3

04.01.2017 ОСОБА_1 понесла витрати на поховання ОСОБА_3 на суму 1 136 грн. Перелік послуг та вартість їх виконання відображені в договорі-замовленні на організацію та проведення поховання, придбання товарів ритуальної належності (а.с. 8). Даний договір містить відмітку про повну оплату ОСОБА_1 вищевказаних послуг.

Того ж дня, позивачем було придбано для поховання ОСОБА_3 домовину в комплекті, вартістю 3000 грн., що стверджується копією товарного чеку (а.с. 10).

Відповідач в судовому засіданні не оспорював розмір таких витрат.

Оскільки такі витрати є документально підтвердженими, суд враховуючи ознаку розумності таких витрат у контексті ст.1232 ЦК України, вважає що витрати в розмірі (1136 грн. + 3000 грн.) 4136 грн. мали б бути відшкодовані відповідачем як спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_3 пропорційно до розміру спадкової частки майна, а саме 1/2 витрат, що становить 2 068 грн.

Щодо вимоги про відшкодування витрат по оплаті поминального обіду в розмірі 1 600 грн., то суд дійшов висновку, що дана вимога до задоволення не підлягає.

Необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення та єдину методику визначення вартості надання громадянам необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства (ст. ст. 8, 12 Закону).

Витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодовувати які спадкоємець зобов`язаний відповідно ст. 1232 ЦК України, тому стягненню з відповідача не підлягають.

Аналогічну позицію висловив і Верховний Суд в своїй постанові від 19.03.2018 по справі № 554/1793/15-ц, в якій зокрема вказав, що витрати на поминальні обіди не входять до витрат на поховання.

Відповідно до довідки Релігійної організації «Релігійна громада Ікони Холмської Божої Матері» виданої 31.12.2019 (а.с. 14), ОСОБА_1 05.01.2017 внесла добровільну пожертву в розмірі 1200 грн. на будівництво храму після завершення чину поховання над ОСОБА_3 .

Суд звертає увагу, що сплачена сума коштів є добровільним внеском, а не обов`язковим платежем, розмір внеску не є фіксованою сумою і встановлюється на розсуд особи, яка його зробила.

А тому, суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність даної вимоги, оскільки як і витрати на проведення поминального обіду, так і добровільна пожертва на храм не відносяться до витрат на поховання відповідно до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу».

Окрім того, ОСОБА_1 понесла витрати на виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника, що стверджується копією договору поставки та копіями квитанцій до прибуткового касового ордера ( а.с.11-13). Замовлення пам`ятника та оплата його повної вартості підтверджена належними та допустимими у справі докази.

При цьому, суд звертає увагу на те, що витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але сума таких витрат не повинна перевищувати граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож у цій місцевості.

Визначення граничної вартості стандартних пам`ятників і огорожі у даній місцевості зазначено у додатку до постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» № 45 від 03 жовтня2008 року.

Для Волинської області така вартість складає 2600грн.

Відповідна правова позиція щодо відшкодування витрат на виготовлення надгробного пам`ятника, висловлена у Постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року (справа №392/548/16-ц ).

А тому, суд дійшов висновку про можливість відшкодування відповідачем 1/2 граничної вартості стандартних пам`ятників у цій місцевості, що становить 1 300 грн.

Відтак суд дійшов висновку, що сума розумних в контексті ст.1232 ЦК України витрат, пов`язаних із похованням ОСОБА_3 , придбанням домовини та вартості пам`ятника, які були понесені і доведені позивачем складає (1 136+3 000+2 600) 6736 грн.

Разом з тим, в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачу ОСОБА_1 було виплачено ГУПФ України у Волинській області допомогу на поховання ОСОБА_3 у розмірі двомісячної пенсії, яку отримувала пенсіонерка ОСОБА_3 на момент смерті, в сумі 3 278,84 грн., що підтверджується інформацією ГУПФ України у Волинській області (а.с. 67).

З урахуванням отриманих від Пенсійного фонду коштів, власні витрати позивача складають (6736-3278,84) 3457,16 грн.

Ѕ частина таких витрат складає (3457,16 /2) 1728,58 грн.

Крім того, судом встановлено, що позивач уже після смерті ОСОБА_3 користувалася пенсійною банківською карткою ОСОБА_3 в АТ КБ «Приватбанк», і знімала з неї кошти, чого позивач не заперечувала в судовому засіданні. Як вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_2 (а.с.92-99) з пенсійної картки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після її смерті було знято 3295,80 грн., які належали спадкодавцю ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини, і були спадковим майном, та з урахуванням рівності часток спадкоємців у спадковому майні, повинні були перейти до обох спадкоємців в рівних частках по 1647,90 грн. кожному.

Тобто, позивач отримала спадкові кошти померлої ОСОБА_3 , в тому числі і ті, які належали спадкоємцю-відповідачу.

Відтак, з урахуванням отримання позивачем спадкових коштів, які належали відповідачу, як спадкоємцю після смерті матері, до відшкодування в якості компенсації понесених витрат на поховання спадкодавця підлягає (1728,58 -- 1647,90) 80,68 грн.

Крім того, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (0,54%) в сумі 4, 54 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.1232 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 80 (вісімдесят) гривень 68 копійок витрат на поховання спадкодавця.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави 4 (чотири) гривні 54 копійки судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22.12.2020.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій