Справа № 495/8667/19
№ провадження 2/495/863/2020
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

24 грудня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/8667/19,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексації суми боргу,

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення індексації суми боргу, просить суд стягнути з відповідача на його користь 3 % річних та індекс інфляції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у зв`язку з передачею відповідачу суми авансу у розмірі 5200 доларів США в рахунок наступної купівлі, належної відповідачу із його дружиною та сином квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та невиконанням своїх зобов`язань з переоформлення квартири відповідачем, 07.11.2008 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5200 доларів США / що за курсом НБУ на 29.01.2008 року складало 26104 грн/, 1700 грн моральної шкоди, виплат по сплаті держмита в розмірі 278 грн., витрат на ІТЗ судового процесу у розмірі 30 грн. та витрат на послуги адвоката у розмірі 400 грн.

Рішення набрало чинності 18.11.2008 року.

Проте, відповідач до теперішнього часу рішення суду не виконав та не сплатив в повному обсязі стягнуті суми.

Тому, він звернувся до ВДВС з примусового виконання виконавчого листа № 2-3127/08, виданого 27.11.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, внаслідок чого було відкрито виконавче провадження ВП№46332430 від 03.05.2015 року.

10.09.2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом було постановлена ухвала, якою роз`яснено рішення суду від 07.11.2008 року.

Суд вирішив, що стягненню з відповідача в якості суми авансу підлягає сума у розмірі 26 104 грн., моральна шкода у розмірі 1700 грн., виплат по сплаті держмита в розмірі 278 грн., витрат на ІТЗ судового процесу у розмірі 30 грн. та витрат на послуги адвоката у розмірі 400 грн.

Посилаючись на те, що за нормами діючого законодавства зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином, яке не виконане в повному обсязі відповідачем, вважає, що у нього виникло право отримання нарахувань на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, а саме 3 % річних та інфляційних втрат за увесь період невиконання рішення суду.

З наведених вище підстав, він і звернувся до суду з даним позовом.

27 вересня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження, з призначенням підготовчого розгляду справи.

11 лютого 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.

Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.

Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданої заяви, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно 07.11.2008 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено рішення у справі № 2-3127/08 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу та відшкодування моральної шкоди, яким визнано, передані ОСОБА_1 27.11.2006 року, 27.03.2007 року, 31.07.2007 року, 25.09.2007 року ОСОБА_2 5200 доларів США /по курсу НБУ станом на 29.01.2008 року складає 26 104 грн/ - авансом; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5200 доларів США /по курсу НБУ станом на 29.01.2008 року складає 26 104 грн/; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1700 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 виплати по сплаті держмита в розмірі 278 грн., витрат на ІТЗ судового процесу у розмірі 30 грн. та витрат на послуги адвоката у розмірі 400 грн.

Рішення набрало законної сили 18.11.2008 року. /л.с. 13/

27.11.2014 року був виданий виконавчий лист № 2-3127/08 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1700 грн, виплати по сплаті держмита в розмірі 278 грн., витрат на ІТЗ судового процесу у розмірі 30 грн. та витрат на послуги адвоката у розмірі 400 грн., а також 5200 доларів США /по курсу НБУ станом на 29.01.2008 року складає 26 104 грн/.

У зв`язку з незрозумілістю резолютивної частини рішення та порядку його виконання, 27.08.2018 року головний державний виконавець Білгород-Дністровського МРДВС ГТУЮ в Одеській області звернулась до суду із заявою про роз`яснення рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 листопада 2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.09.2018 року, заяву головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Чекерської Людмили Валеріївни про роз`яснення рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 листопада 2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу та відшкодування моральної шкоди задоволено. Роз`яснено резолютивну частину рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 листопада 2008 року зазначивши, що стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в якості авансу підлягає сума у розмірі 26 104 грн, стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди підлягає сума у розмірі 1 700 грн, стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 виплати по сплаті держмита у розмірі 278 грн, витрат на ІТЗ судового процесу у розмірі 30 грн, витрати за послуги адвоката у розмірі 400 грн. /л.с. 14/

15.02.2019 року позивач, вказуючи, що на примусовому виконанні у ВДВС знаходиться виконавче провадження по стягненню боргу на його користь, звернувся до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою, з проханням надати інформацію, чи сплачено боржником заборгованість по даному ВП, та чи по сьогоднішній день воно завершено, чи відкрито.

Разом з тим, обґрунтовуючи свої позовні вимоги стосовно наявності заборгованості відповідача, позивач приєднав до матеріалів справи постанову про опис та арешт майна боржника від 15.02.2019 року, у якій вказано, що головним державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Чекерською Людмилою Валеріївною, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1298/10, виданого 11.04.2010 року Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу у сумі 241 491,61 грн, накладено арешт на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1,2 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Статтею 81 ЦПК України, зокрема її ч.1,5,6 визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 7 вказаної вище норми права встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,6,7 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Проте, позивач не заявляв клопотання про витребування доказів, а саме матеріалів виконавчого провадження ВП № 46332430 від 03.05.2015 року, а з досліджених та приєднаних позивачем доказів неможливо достовірно встановити не виконання належним чином відповідачем своїх зобов`язань, згідно виконавчого листа, виданого на виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2008 року у справі № 2-3127/08.

Єдиним доказом, яким позивач мотивує наявність виконавчого провадження є посилання на постанову про опис та арешт майна боржника від 15.02.2019 року.

Проте, суд звертає увагу, що вказана постанова виносилась головним державним виконавцем Чекерською Л.В. в іншому виконавчому провадженні, а саме з стягнення з ОСОБА_2 суми боргу 241 491,61 грн на користь ПАТ «ОТП Банк».

Більш того, виконавчий лист з примусового виконання рішення виданий Іллічівським міським судом у справі № 2-1298/10, в той час як зобов`язання у даній конкретній справі випливають з рішення № 2-3127/08, ухваленого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області.

Щодо самого здійснення нарахувань, суд приходить до наступного.

За загальними положеннями теорії права правовідношенням є урегульований нормами права соціальний зв`язок між двома або більше особами.

Змістом правовідношення при цьому є права та обов`язки його учасників.

З частин першої та другої статті 509 ЦК України, встановлено, що окремим видом правовідношення є зобов`язання, тобто правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В силу пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.5 вищенаведеної норми права, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» № 14 від 17.12.2013 року, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Між тим, суд враховує, що згідно ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За умовами ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Натомість без наявності належних, об`єктивних, допустимих доказів дійсного невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, нарахування 3% річних та індексу інфляції є неправомірним.

Судом звертається увага, що рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Білгород-Дністровським судом винесено ще 07.11.2008 року, позивач же звернувся до суду 23.09.2019 року, тобто після спливу майже 11 років з часу набрання вказаним рішенням законної сили, та без додання відповідних доказів невиконання чи неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, які виникли з відповідного рішення суду.

За таких обставин, враховуючи усе вищевикладене, керуючись вимогами чинного законодавства, прийнявши до уваги, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити правових підстав для здійснення нарахувань, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, із стягненням 3 % річних та інфляційних втрат з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , за виниклими зобов`язаннями згідно рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2008 року, адже неможливо визначитись чи не припинені зобов`язання або чи не виконуються вони належним чином, тому суд не надаючи оцінки розрахункам позивача, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексації суми боргу, у зв`язку з його недоведеністю та необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи повну відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , вимоги щодо стягнення витрат по сплаті судового збору також задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 11, 598, 599, 625 ЦК України, ст. ст.12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛ И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексації суми боргу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 28 грудня 2020 року.

Суддя: