Справа № 236/4217/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Шаньшиної М.В.,

за участю: секретаря - Грицай Н.І.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лиман, в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у зв`язку із продовженням навчання,

ВСТАНОВИВ:

30.11.2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у зв`язку із продовженням навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 07.12.2020 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2024, але не більше ніж до досягнення ним 23 років(а.с. 1).

Позивач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, справу розглянути без його участі, про що надав відповідну заяву (а.с. 27).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти сплати аліментів на утримання сина але у меншому розмірі, оскільки має на утриманні ще одну неповнолітню дитину 2007 року народження від попереднього шлюбу з ОСОБА_3 та хвору матір, з якою мешкає разом, на підтвердження чого надав письмові докази та просив суд врахувати це при ухваленні рішення.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні ствердила, що вона є колишньою дружиною відповідача, шлюб з яким розірвано понад три роки тому. Під час шлюбних відносин з відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитини ОСОБА_4 , який після розірвання шлюбу та до теперішнього часу перебуває на утриманні відповідача. Останній надає матеріальну допомогу дитині у вигляді грошової допомоги два рази на місяць у розмірі більше 1000,00 грн. Під час шлюбних відносин відповідач завжди матеріально утримував свого сина від першого шлюбу позивача по справі.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог частково виходячі з наступного.

При цьому судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11.12.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецькій області, актовий запис № 190(а.с.2).

Батьки позивача: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 29.04.2003року (а.с.4).

На даний час позивач ОСОБА_2 є студентом 1 курсу Харківського національного економічного університету ім. С.Кузнеця денної форми навчання, термін навчання: до 30.06.2024 року, про що свідчить довідка № 370 від 17.11.2020 року(а.с.8).

Згідно довідки від 04.12.2020 року, виданої спеціалістом Лиманської міської ради, позивач ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на утриманні матері ОСОБА_5 (а.с.6).

Таким чином, судом встановлено, що після досягнення позивачем повноліття та продовження навчання позивач перебуває на утриманні матері, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Постановою від 29.01.2018 року (справа № 622/373/16-ц; провадження № 61-1717 св 18) роз`яснив, що правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами (постанова від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц).

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлюючи розмір аліментів, суд відповідно до ст. ст. 182, 200 СК України враховує як обов`язок матері позивача надавати йому матеріальну допомогу, так і обов`язок відповідача робити те саме.

Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При винесення рішення відповідно до ст. 265 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив, що ОСОБА_2 не працює, навчається на денній формі навчання в іншому місті, що потребує матеріальних витрат на оплату проїзду до місця навчання, оплату оренди житла, їжу, одяг, перебуває на утриманні матері, а тому потребує матеріальної допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 має постійний заробіток, має на утримані малолітнього ОСОБА_4 2007 року народження, матір похилого віку, яка страждає на хронічні захворювання та отримує мінімальну пенсію, що підтверджується письмовими доказами(а.с.33-36,38-39).

Тому, враховуючи матеріальне становище позивача, відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідач має можливість і зобов`язаний виплачувати аліменти на користь сина у зв`язку із продовженням навчання в розмірі 1/6 частини доходів (заробітку), щомісячно до припинення ним навчання до 30.06.2024 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Розв`язуючи питання в частині розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого.

Згідно ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому згідно з п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Відповідно до вимог п.3 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 15.12.2017 року № 3674-17 та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, з урахуванням часткового задоволення вимог позивача суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 420,40 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 198 - 201 СК України, ст. 4, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у зв`язку із продовженням навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 07.12.2020 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2024, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , в дохід держави ((Отримувач коштів:УК м. Лиман/отг м. Лиман/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37894853; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0005564; Код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір в сумі 420,40 гривень.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 18.12.2020 року.

Суддя