Справа № 147/839/20
Провадження № 2/147/349/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 грудня 2020 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мудрак А.М.

з участю секретаря Чудак Г.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 та стягнути понесені ним судові витрати. В обгрунтування позовної заяви покликається на те, що вона являється власником квартири АДРЕСА_1 , право на яке зареєстроване в Державному реєстрі 26 вересня 2016 року. З 05.09.1996 року в даній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача ОСОБА_2 . Шлюб між ними розірвано 24.01.2014 рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області. Після розірвання шлюбу відповідач на протязі останніх 6 років фактично проживає в будинку своїх батьків в с.Тростянчик, періодично їздить на роботу в м.Київ, однак зареєстрований в даній квартирі. Добровільно відповідач зніматись з реєстрації за вищевказаною адресою не бажає, чим порушує права позивача, чинить перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, за обставин викладених в позовній заяві, просила його задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про розгляд справи, однак судові повістки повернуті з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.25), та на адресу суду повернулось повідомлення про отримання поштового відправлення з відміткою «вручено» (а.с.36). Відзиву на адресу суду не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналогічну норму містить також ст. 156 ЖК України.

Правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у справі № 6-709цс16, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь - яких усунень свого порушеного права від будь - яких осіб будь - яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України Верховний Суд України дійшов висновку про те, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності, розмір частки 1/1, належить ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою 28 вересня 2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8)

Згідно з копією домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_2 встановлено, що у вищевказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.09.1996 (а.с.9,10).

Сторони дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.09.1995 року, який рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.01.2014 у справі №147/705/13-ц розірвано(а.с.12).

З довідки від 19.08.2020, виданої виконкомом Глибочанської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , однак не проживає з 2013 року (а.с.11).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що проживає по сусідству з позовачем, ОСОБА_2 бачила востаннє дуже давно, пам`ятає, що коли їх дочка йшла в перший клас, то батько був також (це близько дев`яти років тому), після того вона його не бачила в даній квартирі. Крім того бачила, що ОСОБА_1 сама робила ремонти в даній квартирі.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім`ї наймача права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не проживає у жилому будинку з 2013 року без поважних причин, окрім того cудом не встановлено, що йому чиняться перешкоди у користуванні, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з квитанцією № 0.0..1 від 20.08.2020 позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 840,80 грн. (а.с.1).

З огляду на викладене, необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте Тростянецьким районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Повне ім`я сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України: НОМЕР_1 виданий органом 0533 06 квітня 2018 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 22 липня 1997 року Тростянецьким РВ УМВС України у Вінницькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 28 грудня 2020 року.

Суддя А.М. Мудрак