441/1434/20 2/441/665/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.

за участю секретаря - Цап І.М.

позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області, треті особи Городоцька районна державна адміністрація, ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ № 085366, виданого 29.01.2003 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 20.01.2003 №18, належала земельна ділянка площею 1,6965 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач ОСОБА_1 26.08.2020 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області, треті особи Городоцька районна державна адміністрація, ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на вищевказану земельну ділянку, в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4 .

Вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ОСОБА_4 , не склавши заповітного розпорядження. Після її смерті спадщину фактично прийняв чоловік ОСОБА_5 (батько позивача), однак за життя спадкових прав не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Після смерті останнього він прийняв спадщину, про що 21.08.2020 нотаріус видала йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця, яка складається з грошових вкладів з відповідними відсотками, компенсаціями та нарахуваннями, що знаходяться у філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», але через те, що Державний акт виданий після смерті ОСОБА_4 , він не може оформити право власності на вказану земельну ділянку, тому звернувся до суду із позовом, просив вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Городцького районного суду Львівської області від 04.09.2020 провадження у справі відкрито.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, з мотивів у ньому наведених, просить такий задовольнити, від стягнення судових витрат з відповідачів відмовився.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні 23.11.2020 позов ОСОБА_1 визнала, відмовилась від своєї частки у спадковому майні.

Представник відповідача Тучапської сільської ради в судове засідання не з`явився, 12.11.2020 сільський голова Л.Возняк подав заяву, в якій не заперечує щодо задоволення позову, просив про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с.78).

Представник Городоцької РДА Львівської обл. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Третя особа ОСОБА_2 на спадкове майно не претендує, про що 23.12.2020 подав письмову відмову (а.с.87) та заявив про це у судовому засіданні.

Заслухавши позивача, відповідачку, яка у підготовчому засіданні визнала позов, та третю особу, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Так, згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р., у разі відкриття спадщини до 01.01.2004р. до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР (ЦК УРСР).

Відповідно до положень ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР від 18.07.1963р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч дарування, прийняття спадщини, тощо.

Згідно положень ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 12.11.2015 (а.с.13) видно, що ОСОБА_4 (мати позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ № 085366, виданого 29.01.2003 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 20.01.2003 №18, померлій було передано у власність земельну ділянку площею 1,6965 га в межах згідно з планом, кадастровий номер :01:000:0012, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області (а.с.6-12).

За життя спадкодавець заповіту не складала. Після її смерті відкрилась спадщина на майно за законом, яке фактично успадкував її чоловік ОСОБА_5 (батько позивача), однак своїх спадкових прав не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Після його смерті спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа №197/2019) (а.с.15-16, 35-77), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.14).

Однак, із листа державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори Шаравари В.В. від 25.08.2020 (а.с.17) видно, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,6965 га, через те, що Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ № 085366 виданий після смерті спадкодавця, тому ОСОБА_1 не може оформити право власності на належну спадкодавцю земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташованана території Тучапської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл.

За наведеного, суд вважає, що ОСОБА_4 за життя вчинила увесь обсяг дій для набуття у передбаченому законом порядку у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчить той факт, що Городоцька районна державна адміністрація, видаючи Державний акт про право приватної власності на землю ОСОБА_4 у 2003 році, тобто після її смерті, фактично визнала її право на отримання у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказаний Державний акт зареєстрований у встановленому порядку, ніким не оспорюється, а отже дійсний.

Той факт, що бланк Державного акта про право приватної власності на землю був заповнений та виданий після смерті матері позивача ОСОБА_4 не може слугувати підставою для звуження та обмеження прав спадкодавця на землю, на яку він мав право.

За наведеного, суд приходить переконання, що ОСОБА_4 правомірно володіла земельною ділянкою площею 1,6965 га в межах згідно з планом, кадастровий номер :01:000:0012, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тучапської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., що після її смерті ОСОБА_1 прийняв спадщину, а тому визнає за позивачем право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору залишає такий за позивачем, оскільки від стягнення судових витрат з відповідачів він відмовився в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку площею 1,6965 га в межах згідно з планом, кадастровий номер :01:000:0012, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Тучапської сільської ради, що належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЛВ №085366 від 29.01.2003, згідно розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 20.01.2003 №18 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 366, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Адреси сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає в АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , проживає в с. Родатичі Городоцького району Львівської області.

Тучапська сільська рада, місцезнаходження: с. Тучапи Городоцького району Львівської області.

Треті особи: Городоцька районна державна адміністрація, місцезнаходження: м. Городок, вул. Б. Хмельницького, 2 Львівської області.

ОСОБА_2 , проживає в АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено «29» грудня 2020 року.

Суддя Н.І. Яворська