Справа № 454/2965/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/811/2698/20 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Бурка В.В.» на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 21 квітня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

у березні 2017 року Фермерське господарство «Бурка В.В.» звернулося до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 лютого 2018 року.

В обгрунтування заяви покликається на те, що 12 березня 2020 року він отримав постанову Львівського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року, якою встановлено, що враховуючи предмет спору, судовий збір не справляється з позивача за подання позовної заяви до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Стверджує, що ці обставини не були відомі ні йому, ні суду при ухваленні рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 лютого 2018 року, а відтак є нововиявленими і такими, що спростовують факти, які були покладені в основу рішення суду, зокрема, про стягнення з позивача судового збору у розмірі 1600 грн. Зазначає, що ці обставини впливають на законність і обгрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. З наведених підстав просить рішення суду в частині стягнення з Фермерського господарства «Бурка В.В.» на користь Державної судової адміністрації України судового збору у розмірі 1600 грн. скасувати.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 21 квітня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалу суду оскаржило Фермерське господарство «Бурка В.В.», в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для розгляду справи, з недоведеністю обставин, які суд вважав встановленими, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Апелянт стверджує, що справи № 454/1106/16-ц та № 454/2965/15-ц є тотожними, що, на його думку, підтверджує незаконність рішення суду в частині стягнення судового збору. Зазначає, що постановляючи ухвалу, суд першої інстанції зобов`язаний керуватися висновками, викладеними в постанові Львівського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року, в якій суд прийшов до висновку про те, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви. Вказує, що оскільки ці обставини встановленні вищезазначеною постановою, вони не потребують доказування відповідно до ст. 82 ЦПК України, і спростовують факти, які покладені в основу рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 лютого 2018 року. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні заяви ФГ «Бурка В.В.» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15.02.2018 року, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки висновки Львівського апеляційного суду у постанові по іншій цивільній справі, не є нововиявленою обставиною для перегляду рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15.02.2018 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 15.02.2018 року, ухваленим у справі № 454/2965/15-ц, яке просить переглянути представник заявника за нововиявленими обставинами, відмовлено у задоволенні позову Фермерського господарства «Бурка В.В.» до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, стягнуто з фермерського господарства «Бурка В.В.» на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 1600 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.04.2018 року апеляційну скаргу Бурки В.В. в інтересах Фермерського господарства «Бурка В.В.» на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15.02.2018 року повернуто скаржнику.

Постановою Львівського апеляційного суду від 21.02.2020 року у справі №454/1101/16-ц задоволено апеляційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В.В.», скасовано додаткове рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11.04.2017 року. У постанові зазначено, що судовий збір не справляється з позивача за подання позовної заяви до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про стягнення з позивача судового збору.

Як на нововиявлену обставину, заявник посилається на постанову Львівського апеляційного суду від 21.02.2020 року у справі № 454/1001/16-ц, якою апеляційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В.В.» задоволено, додаткове рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 11 квітня 2017 року, яким з ФГ «Бурка В.В.» на користь Державної судової адміністрації України стягнуто судовий збір у розмірі 15000.00 грн. скасовано.

З мотивувальної частини постанови Львівського апеляційного суду від 21.02.2020 року у справі № 454/1001/16-ц, вбачається, що суд, посилаючись на п. 13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на час звернення з позовною заявою, дійшов висновку, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

І оскільки предметом спору у цивільній справі, за результатами розгляду якої Червоноградським міським судом Львівської області ухвалено рішення від 15.02.2018 року, є відшкодування моральної шкоди, яка завдана, на думку позивача, Сокальським районним судом Львівської області, то з врахуванням висновків Львівського апеляційного суду у постанові від 21 лютого 2020 року заявник вважає, що рішення Червоноградського міського суду Львівської області в частині стягнення з ФГ «Бурка В.В.» на користь Державної судової адміністрації України 1600.00 грн. судового збору є незаконним, а відтак таке в частині стягнення судового збору підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами визначені частиною 2 статті 423 ЦПК України, якими є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були та не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Тобто, нововиявлені обставини мали існувати на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявникові на момент ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18.11.2004 у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46). процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

На думку колегії суддів, не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, зміна правової позиції суду в інших подібних справах чи судові рішення вищих судових інстанцій в інших справах, а відтак постанова Львівського апеляційного судуу справі № 454/1001/16-ц від 21.02.2020 року, ухвалена в іншій справі, на яку, як на підставу для задоволення заяви ФГ «Бурка В.В.» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15.02.2018 року покликається ФГ «Бурка В.В.», не є нововиявленою обставиною в розумінні ч. 2 ст. 423 ЦПК України, а відтак не може бути підставою для перегляду рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15.02.2018 року за ново виявленими обставинами та його скасування в частині стягнення з ФГ «Бурка В.В.» 1600.00 грн. судових витрат.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В.В.» залишити без задоволення.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 21 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 31.12.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.