Справа № 466/1317/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Якимець Ю.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, -

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановити час та дні зустрічей з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 наступним чином: перший та третій тиждень місяця в період з 18.00 год п`ятниці до 18.00 год неділі, другий і четвертий тиждень місяця в період з 19.00 год неділі до 19.00 год вівторка, щорічно у період літньої відпустки з 15 серпня по 30 серпня та в період зимової відпустки з 10 січня по 24 січня.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 27.07.2013 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. У шлюбі народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 04.08.2016 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із матір`ю.

Позивач стверджує, що з моменту розірвання шлюбу, відповідач постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, категорично заперечує проти того, щоб він брав участь у вихованні дитини. Хоча він має велике бажання забезпечувати сина та брати участь у його вихованні. У зв`язку із чим змушений звернутися до суду.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . В обгрунтування своєї позиції покликається на те, що між нею та позивачем після розірвання щлюбу існувала усна домовленість про те, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 буде проводити час із батьком один раз в тиждень, переважно по суботам без ночівлі. Після чергової зустрічі сина із батьком ОСОБА_6 повідомив, що в квартирі батька його вкусив собака. Крім того, стверджує, що дитина постійно повертається від батька пропитана сигаретним димом. Стверджує, що непорозуміння у них із позивачем почалися тоді, коли в дитини почалися проблеми зі здоров`ям. Відповідач змушена була звертатися до КЗ Львівського обласного дитячого психоневрологічного диспансеру, де ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було прописано лікування. Проте, відповідач покликається на те, що позивач на її зауваження про здоров`я дитини не реагував.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні під час вступного слова просив задовольнити позовні вимоги та пояснив, що сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вони із відповідачем виховували разом. Після одруження вони проживали на орендованій квартирі, він повністю забезпечував сім`ю, також допомагали батьки. Після розірвання шлюбу відповідач поїхала за кордон, дитині на той момент було приблизно 1 рік 3 місяці. В даний період син проживав разом із ним. Позивач стверджує, що відповідач три рази їздила за кордон, а після того, коли поверталася, у них виникали конфлікти через те, що вона відмовлялася давати сина батькові для спілкування. Від моменту подання ним позову, він взагалі не бачив сина, відповідач постійно чинить перешкоди. Також пояснив, що раніше дитина відвідувала дошкільний заклад №106, проте йому стало відомо про те, що відповідач сина перевела до приватного садочку, про що з ним ніхто не радився, та не повідомляли.

Позивач пояснив, що він не одружений, працює, має всі необхідні умови для виховання дитини. В квартирі обладнана кімната для сина. Після подачі позову до суду відповідач по відповідач повідомила йому, що буде спілкуватися виключно через адвоката, та після того будь-яких відомостей про сина йому не надавала. Йому відомо, що наданий час син пішов в перший клас, проте в якому школу він не знає, відповідач дану інформацію приховує.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні просив позовну заяву задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, зокрема пояснила, що після того, як вони із позивачем розійшлися, вона поїхала в Польщу. Дитині в той момент було приблизно 1 рік 3 місяці, з ним залишалися її батьки та няня. За час її перебування за кордоном син перебував повністю на утриманні її мами. Ствердила, що вона не чинить перешкод у спілкувнні батька із сином, сам позивач жодного разу не цікавився дитиною, не допомагав ні одягом, ні харчуванням. Згодом, після звернення до суду, позивач почав сплачувати аліменти на утримання дитини.

В подальшому, допитана в якості свідка ОСОБА_3 окрім вищевикладеного, зазначила, що позивач виховував сина, цікавився його життям. Після розірвання шлюбу між нею та позивачем була усна домовленість про його спілкування з дитиною. Після зустрічей батька з сином, вона часто була незадоволена, оскільки інколи в помешкані позивача дитині давали продукти, яких їй, із врахуванням здоров`я неможна, псували одяг. На даний момент, вона не чинить перешкод у спілкуванні батька з дитиною, проте ОСОБА_1 жодного разу не телефонував для того щоб побачитися із сином. Також зазначила, що враховуючи вік сина, він про батька не згадує. Вважає, що позивач може бачитися із сином один день на тиждень, в субботу чи в неділю. Заперечує проти зустрічей у будні дні, покликаючись на те, що дитина відвідує дошкільні заняття в школі та гуртки. Крім того, зазначила, що в дитини повинне бути відповідне харчування, оскільки він схильний до діатезу.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, покликаючись на те, що відповідач не чинить перешкод у спілкуванні дитини з батьком. Проте, ОСОБА_1 не цікавиться сином, не вітає із днем народження та нічого не дарує.

Представник третьої особи Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування у судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування від 05.09.2018 року.

Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Під час ухвалення рішення суд керується Декларацією прав дитини та Конвенцією про права дитини, положеннями Конституції України, Сімейного кодексу України, Законом України "Про охорону дитинства", а також іншими правовими актами.

Так, Конвенцією про права дитини визнано, що дитині для повного, гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство та батьківство охороняються державою.

Частинами 1, 2 ст. 24 Конституції України декларовано, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 04.08.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишився проживати разом із матір`ю ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 уклала 24.04.2018 року шлюб із ОСОБА_8 , зареєстрований Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з положеннями статей 157, 159 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживає з матір`ю ОСОБА_3 , шлюб між батьками розірвано. Також встановлено, що востаннє ОСОБА_1 спілкувався із дитиною близько двох років тому, оскільки сторони не могли досягнути згоди щодо способу участі батька у спілкуванні з сином.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

В ході судового розгляду встановлено, що батько дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 має належні умови для проживання та розвитку дитини, що стверджується актом обстеження умов проживання від 19.08.2018 року. Також встановлено, що ОСОБА_1 бажає брати активну участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Даний факт підтверджується і показами свідків.

Зокрема, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 повідомила, що ОСОБА_1 у 2014, 2015 та 2016 роках постійно гуляв разом із сином, приділяв йому багато часу, дитина завжди була охайна та доглянута. Свідок ствердила, що в період, коли дитині було приблизно 2 роки син проживав разом із ОСОБА_1 ніколи не бачила, щоб ОСОБА_1 перебував в алкогольному сп`янінні.

ОСОБА_10 , допитана в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_1 . Повідомила, що її брат завжди приділяв багато уваги дитині, коли ОСОБА_3 поїхала за кордон у 2015-2016 роках, опікувався сином. Дитина ходила в садочок, займалася танцями та англійською мовою. Син проживав із батьком і лише інколи відвідував матір відповідача. Ствердила, що дитина була дуже прив`язана до батька і коли відповідач не давала дитину для спілкування у хлопчика був сильний стрес, про що вона дізналася із висновку психолога. Також зазначила, що коли син проживав разом із ОСОБА_1 , останній його повністю забезпечував, на даний момент справно сплачує аліменти, має бажання додатково забезпечувати відпочинок, дозвілля, проте такої можливості йому не дає відповідач. Так само, як і постійно чинить перешкоди у спілкуванні батька та його сім`ї у спілкуванням із ОСОБА_5 .

Також, в судовому засіданні був допитаний в якості свідка ОСОБА_11 , який також повідомив, що у ОСОБА_1 із сином дуже близькі відносини. Дитина проживала разом із ним коли відповідач була за кордоном. З часу, коли повернулася заборонила бачитися із сином, чинить перешкоди.

Про те, що ОСОБА_1 належним чином піклувався про сина також ствердив свідок ОСОБА_12 . Разом з тим повідомив, що мати дитини чинить перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 із сином ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_3 перебувала за кордоном, свідок разом із позивачем їздили за сином до няні, проте дитини їм не дали, обґрунтувавши це тим, що мати заборонила.

В ході розгляду справи були також допитані ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є батьками ОСОБА_3 . Вони також повідомили, що негативних дій в сторону дитини ОСОБА_1 не вчиняв. Коли донька була за кордоном, дитина проживала разом із ними, вони давали можливість ОСОБА_1 бачитися і спілкуватися із сином. Конфлікт почався, коли онук, повернувсь від батька, показав на слід від укусу собаки. ОСОБА_14 вважає, що спілкування дитини із батьком піде на користь хлопчику.

Також судом оглядалися характеристика Львівського дошкільного навчального заходу №106 на вихованця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якої хлопчик відвідував ДНЗ №106 спеціалізовану групу для дітей з вадами зору. З характеристики вбачається, що хлопчиком опікувалися тато і бабусі поки матір перебувла за кордоном.

При вирішені спору по суті, суд також враховує рекомендації органу опіки та піклування ШРА ЛМР, та частково бере їх до уваги.

Так, в розпорядження суду органом опіки та піклування ШРА ЛМР надано висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації №36-вих-3855 від 05.09.2018 року, а також витяг з протоколу комісії з питань захисту прав дитини від 15.08.2018 року, відповідно до яких встановлено ОСОБА_1 способи участі з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: перша і третя суботи кожного місяця в період з 10.00 год до 16.00 год, друга і четверта неділі місяця в період з 10.00 год до 16.00 год, за погодженням з матір`ю дитини зустрічі можуть відбуватися і в інші дні впродовж тижня не порушуючи режиму дня та відпочинку малолітнього ОСОБА_5 .

При прийнятті висновку орган опіки та піклування грунтувався на окремій думці в .о. начальника Шевченківського відділу соціальної роботи (яка за освітою є психологом). Відповідно до якої, враховуючи вік дитини, а також стан здоров`я, в.о. начальника Шевченківського відділу соціальної роботи вважає недоцільним постійно змінювати місце проживання та ночівлі чотирьохрічної дитини. Такий стиль життя негативно впливатиме на психоемоційний стан хлопчика. Натомість щотижневе спільне із батьком якісне часопроведення сприятиме гармонійному розвитку особистості хлопчика.

Також, ухвалюючи висновок №36-вих-3855 від 05.09.2018 року орган опіки та піклування покликався і на висновок психолога КЗ ЛОР Львівського обласного дитячого психоневрологічного диспансеру, згідно з яким у малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявляється виражена прив`язаність до батька ОСОБА_1 , однак так само тести виявили прив`язаність до другого чоловіка ОСОБА_3 - ОСОБА_15 . До матері вираженої прив`язаності не спостерігається: хлопчик не проявляє потреби у тактильному контакті з нею. Психологом КЗ ЛОР Львівського обласного дитячого психо-неврологічного диспансеру рекомендовано матері дитини ОСОБА_3 налагодити емоційний контакт з сином, не чинити перешкод в побаченнях дитини з рідним батьком, оскільки це руйнує прив`язаність дитини до батька і дестабілізує психічний стан дитини.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Верховний Суд наголошує, що, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Конвенцією про права дитини передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини з обома батьками, за вийнятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Про право батьків на спілкування з дітьми та важливість ролі батька в своїх рішеннях неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, в рішенні по справі «A.V. проти Словенії» (заява № 878/13) ЄСПЛ нагадав, що згідно зі ст. 8 Конвенції держава несе позитивні зобов`язання щодо «ефективної поваги» до сімейного життя. Зокрема, в справах, що стосуються права контакту одного з батьків, держава зобов`язана вживати заходів з метою возз`єднання батьків зі своїми дітьми і сприяти такому возз`єднанню.

При ухваленні рішення судом також враховуються обставини, які позитивно характеризують ОСОБА_1 , який справно сплачує аліменти на утримання дитини, працює, не зловживає алкогольними напоями, має належні умови для проживання, навчання та відпочинку дитини.

Європейський суд з прав людини наголосив, що при визначених найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

При вирішення спору судом також враховано вік дитини, те, що позивач ОСОБА_1 близько 2 років з дитиною не спілкувався.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, оскільки в судовому розгляді достеменно встановлено, що хлопчик не бачився з батьком приблизно 2 роки, враховуючи вік дитини за це час він віддалився від батька, за таких умов, з метою адаптації дитини, надання можливості батьку відновити контакт з сином, з метою забезпечення здорового психічного та психологічного стану дитини суд вважає за необхідне перші шість місяців після набрання рішенням законної сили визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином у формі зустрічей: перша та треті п`ятниця та другий і четвертий вівторок місяця з 17.00 год по 19.00 год; перша та третя неділі та друга і четверта суботи місяця з 11.00 год по 18.00 год.

В подальшу, суд вважає за можливе встановити наступний спосіб участі батька ОСОБА_1 із сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 : перший та третій тиждень місяця з 10.00 год суботи до 18.00 год неділі; другий та четвертий тиждень місяця з 18.00 год неділі по вівторок 19.00 год за умови дотримання режиму дня та харчування дитини та з обов`язковим поверненням дитини до місця його проживання з матір`ю; в період літніх канікул протягом двох тижнів; в період зимових канікул протягом тижня.

Керуючись ст.ст.19, 141, 153, 155, 157, 159 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263 265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 : перші шість місяців після набрання рішенням законної сили у формі зустрічей: перша та треті п`ятниця та дручий і четвертий вівторок місяця з 17.00 год по 19.00 год; перша та третя неділі та друга і четверта суботи місяця з 11.00 год по 18.00 год.

В подальшому: перший та третій тиждень місяця з 10.00 год суботи до 18.00 год неділі; другий та четвертий тиждень місяця з 18.00 год неділі по вівторок 19.00 год за умови дотримання режиму дня та харчування дитини та з обов`язковим поверненням дитини до місця його проживання з матір`ю; в період літніх канікул протягом двох тижнів; в період зимових канікул протягом тижня.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з моменту проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 23 жовтня 2020 року.

Суддя О. І. Баєва