Справа №518/1933/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2020 року Ананьївський районний суд Одеської області

у складі головуючого у справі судді - Желяскова О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Гула О.Р.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Ананьїв Одеської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Ананьївського районного суду Одеської області з Ширяївського районного суду Одеської області надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, в якій зазначив, що 20 серпня 2013 року він ознайомився з письмовою заявою ОСОБА_1 від 12 серпня 2013 року, направленою на адресу голови Катерино-Платонівської сільської ради Ширяївського району Одеської області Обухіна О.О., в які й відповідачка звинувачувала його в грабуванні її родини, що на території сільської ради діє бандитське угрупування організоване ОСОБА_3 та інше.

ОСОБА_3 , у своїй позовній заяві зазначав, що ОСОБА_1 звернулася з заявою до голови Катерино-Платонівської сільської ради, вказана заява була оголошена на сесії сільської ради в присутності депутатів сільської ради та працівників сільради.

Як вказано в позовній заяві ОСОБА_3 , в зазначеному зверненні відповідачка виклала свої думки стосовно нього в брутальній, принизливій, непристойній формі. У зв`язку з цим на його погляд ця заява принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 , що, на думку позивача, підтверджувалось наданою до позовної заяви копією звернення від 12 серпня 2013 року.

ОСОБА_3 , у позовній заяві зазначав, що на його погляд, ці висловлювання в своїй сукупності не можуть бути сприйняті як оцінюючі судження, критика чи інший мовний засіб, так як є прямою образою, яка безпідставно принижує його як особу в очах оточуючих та односельців.

Таким чином, на думку ОСОБА_3 , відповідачка поширила негативні відомості стосовно нього, висловлені в брутальній, принизливій формі, тим самим завдала йому моральної шкоди, яка появилася у фізичних та психічних переживаннях, перешкодила праву на достойний рівень спілкування з ним односельців, працівників СТОВ «Злагода», керівниками інших сільгосппідприємств району, яким внаслідок розголошення вказаної заяви став відомий її зміст.

ОСОБА_3 в позовній заяві вказував, що праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію таку, що ганьбить її гідність, честь та ділову репутацію.

Також, ОСОБА_3 в позовній заяві зазначав, що він працює в Ширяївському районі з жовтня 1981 року після закінчення сільськогосподарського інституту в м.Владикавказі. З жовтня місяця 1981 року по 1995 рік працював головним зоотехніком радгоспу «Червоний партизан». З 1995 року директор радгоспу «Червоний партизан». З 2000 року по теперішній час працює директором СТОВ «Злагода» Ширяївського району утвореного на базі радгоспу «Червоний партизан». Кандидат сільськогосподарських наук. Депутат районної ради ІV-V-VІ скликань, голова постійної комісії з питань законності, свободи слова, інформації та боротьби із злочинністю, депутатської та підприємницької діяльності. Користується повагою серед колег та мешканців району, сумлінно та старанно виконує свої депутатські обов`язки, що, як зазначав ОСОБА_3 , підтверджується характеристиками з місця роботи та місця проживання.

Враховуючи викладене ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою та просив: 1) визнати, що ОСОБА_1 у своїй заяві від 12 серпня 2013 року поданої голові Катерино-Платонівської сільської ради виклала свою суб`єктивну думку стосовно ОСОБА_3 в брутальній, принизливій та непристойній формі, що принижує мою честь, гідність та ділову репутацію; 2) стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію моральної шкоди у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 12 травня 2015 року у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації відкрито провадження.

В подальшому до Ширяївського районного суду надійшли заперечення ОСОБА_1 проти позовної заяви ОСОБА_3 (Том справи №1 а.20-21).

Також, разом з запереченнями ОСОБА_1 було подано до суду зустрічну позовну заяву про відшкодування моральної шкоди (Том справи №1 а.22-23) з додатками.

Згідно зустрічної позовної заяви, ОСОБА_1 проживає в селі Маркевичеве Ширяївського району Одеської області та заявляє, що її родину на протязі двадцяти років переслідує голова СТОВ «Злагода» - ОСОБА_3 .

Так, як зазначає ОСОБА_1 у зустрічній позовній заяві, з 1994 року по 2000 рік ОСОБА_3 фактично не виплачував заробітну плату її чоловікові - ОСОБА_4 , за рік зарплата частково виплачувалась два-три рази, з якої велись незаконні, на думку ОСОБА_1 , відрахування.

Також, ОСОБА_1 вказує, що в порушення трудових правовідносин протягом періоду з 1994 по 2000 роки правлінням СТОВ «Злагода» було відраховано вісім разів незаконно по 50 (п`ятдесят) грн. з заробітної плати, траплялись навіть випадки, що 50 (п`ятдесят) грн. відраховувались при зарплаті 65 (шістдесят п`ять) грн. Також три роки не виплачувалась зарплата.

Крім того, як вказано у зустрічній позовній заяві, були встановлені факти щодо неврахування за один місяць 15-ти (трудоднів) при відпрацюванні повного місяця - квітень 2000 р. Так, із сорока шести гривень зароблених у березні 1998 року було незаконно вирахувано 108 гривень по ст.ст.46, 76 КЗпПУ і це притому, що як зазначає ОСОБА_1 , вона як жінка ОСОБА_4 знаходилась в декретній відпустці по догляду за дитиною, так як молодший син народився в 1994 році, тобто при відрахуванні коштів із заробітної плати, родина ОСОБА_1 навіть про це не знала, оскільки зарплата роками не виплачувалась і, як вказує ОСОБА_1 , як доказ зазначеного факту нею додається виписка із заробітної плати за період 1994-2000 роки.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що 21 653 000 гривень, які були не виплачені за жовтень 1995 року (де також по ст.46 КЗпПУ було вирахувано 9 400 000, а по ст.ст.72,76 КЗпПУ - 6 750 000 грн. та знову по ст.46 КЗпПУ - 4 000 000 грн.). З 1995 року по вересень 1996 рік, 2 163 400 - стали 216 грн. 34 коп. і на протязі 1997-2000 років, ця сума збільшилась до 1 400 грн., за цей час було виплачено 253 грн. 98 коп.

Як вказує ОСОБА_1 , незаконні вирахувані кошти за роки роботи ОСОБА_4 у ОСОБА_3 , на її думку, вражають і вказують на беззаконність дій ОСОБА_3 . Так, при зарплаті 94 грн. 65 коп. листопада 1997 року вирахувано незаконно по ст.46 КЗпПУ - 23 грн. 97 коп., по ст.76 КЗпПУ - 100 грн., в березні 1998 року при зароблених 46 грн. 19 коп. вирахувано по ст.46 КЗпПУ - 15 грн., по ст.76 КЗпПУ - 108 грн.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 також зазначає, що після того, як її чоловік змушений був вийти зі складу КСП, ОСОБА_3 розпочав грабувати їх ще нахабніше. З викраданням врожаю із даною заявою від 03 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ НП в Одеській області і як наслідок на час подання зустрічної позовної заяви було відкрито кримінальне провадження за фактом викрадення врожаю та фальсифікації договорів оренди.

ОСОБА_1 вказує, що під час виїзду ВДВС Ширяївського РУЮ Одеської області на накладання арешту на зібраний врожай відповідно до ухвали суду про забезпечення позову від 03 липня 2009 року, ОСОБА_3 обзивав її, принижував.

Також, у зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що після обкрадання, пограбування державної власності (якою він заволодів одноосібно), ОСОБА_3 став грабувати людей, уявляючи себе захисником принижених і обкрадених, грабуючи нещадно людей і привласнюючи собі кошти не тільки ОСОБА_1 та її чоловіка, а і сотень людей, а наразі він вирішив ще встигнути заволодіти всіма земельними паями належних громадянам місцевої громади.

Крім того, ОСОБА_1 вказує на те, що в зв`язку з тим, що ОСОБА_3 на свій розсуд розпоряджався земельними паями, останній всіляко перешкоджає власникам земельних ділянок будь з ким іншим укладати договори оренди на земельні паї. Власники земельних паїв добровільно самі умовляли її взяти в оренду їх земельні паї, а після того як вона з дозволу відділу земельних ресурсів розпочала обробляти земельні паї, ОСОБА_3 викрав в неї врожай і підмовляв людей не підписувати з нею договори оренди.

В зустрічній позовній заяві також зазначено, що на час її подання відкрито кримінальне провадження «Про фальсифікацію договорів оренди земельних ділянок належних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , укладених з СТОВ «Злагода», а також відкрито кримінальне провадження по факту викрадення урожаю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , відповідно до ухвали Ширяївського районного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року, ВДВС Ширяївського РУЮ зобов`язано встановити місце знаходження урожаю на виконання ухвали Ширяївського районного суду Одеської області від 03 липня 2009 року.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3 лишив її права на земельну частку (пай). На загальних зборах було вирішено видати земельні паї вчителям, але якимось чином зникли списки даних мешканців. Також, як зазначає в зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 : «чому родиною ОСОБА_7 складено заповіти на земельні паї на його користь» - залишається для неї незрозумілим і викликає підозру, що є підставою перевірки правоохоронних органів. ОСОБА_1 вказує, що дані обставини оприлюднені в районній газеті «Промінь».

З вищенаведеного, ОСОБА_1 у зустрічній позовній заяві зазначила, що просить суд надати відповідну оцінку діям голови СТОВ «Злагода» ОСОБА_3 , а у разі виявлення правопорушень притягнути останнього до кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подала до суду зустрічну дану позовну заяву та в якості позовних вимог зазначила: 1) визнати, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 1994 року переслідує її родину з метою пограбування; 2) стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 25 травня 2017 року (Том справи №1 а.68) зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди залишено без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам ч.5 ст.119 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення ухвали), а саму у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували сплату судового збору.

30 травня 2017 року до Ширяївського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 (Том справи №1 а.72), в якій вона просила долучити до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору (Том справи №1 а.73).

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2017 року (Том справи №1 а.76) прийнято до провадження зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та об`єднано його з первісною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Згідно розпорядження голови Ширяївського районного суду Одеської області від 5 жовтня 2018 року №5997,5998,5999,6000 (Том справи №1 а.81) справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди передано до Ананьївського районного суду Одеської області, у зв`язку з неможливістю утворення складу суду для її розгляду в Ширяївському районному суді Одеської області.

Справа надійшла до Ананьївського районного суду Одеської області 11 жовтня 2018 року та ухвалою від 16 жовтня 2018 року прийнята до провадження даним складом суду.

Також, в ухвалі про прийняття справи до провадження було прийнято рішення про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження, надано відповідачам за первісною та зустрічною позовними заявами час для подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено строки і порядок його подачі.

Ухвалу суду від 16 жовтня 2018 року було направлено на адресу позивача за первісним позовом - ОСОБА_3 з супровідним листом від 17 жовтня 2018 року №518/1933/13-ц/7094/2018 (Том справи №1 а.89) та отримано ним 22 жовтня 2018 року, що підтверджується розпискою в «Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення…» (Том справи №1 а.90) про отримання рекомендованого листа за вказаним вихідним номером суду.

Також, ухвалу суду від 16 жовтня 2018 року було направлено на адресу позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 з супровідним листом від 17 жовтня 2018 року №518/1933/13-ц/7095/2018 (Том справи №1 а.87) та отримано нею 20 жовтня 2018 року, що підтверджується розпискою в «Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення…» (Том справи №1 а.92) про отримання рекомендованого листа за вказаним вихідним номером суду.

12 листопада 2018 року до Ананьївського районного суду Одеської області надійшов відзиві відповідача за первісним позовом - ОСОБА_1 на первісну позовну заяву (Том справи №1 а.93-94) з додатками (Том справи №1 а.95-124).

В зазначеному відзиві ОСОБА_1 зазначила, що вона звернулась із заявою на ім`я голови Катерино-Платонівської сільської ради щодо порушень її законних прав та систематичного принижування і грабежу її і її родини зі сторони ОСОБА_3 . Зміст даної заяви було прочитано вголос на сесії Катерино-Платонівської сільської ради з ініціативи голови сільської ради. Чому голова Катерино-Платонівської сільської ради не звернувся до правоохоронних органів, відповідно до чинного законодавства, оскільки в даній заяві містились ознаки злочину кримінального характеру, як зазначає ОСОБА_1 : «залишається лиш здогадуватись!».

Також, у відзиві ОСОБА_8 вказує, що ОСОБА_3 в прокуратурі, Ширяївському ВП Роздільнянського ВП ГУ НП в Одеській області, весь час принижував її, обмовляв з метою виправдання своїх грабежів: « Она пришла откуда-то, со школы и ковыряет и ковыряет, а я руководитель и мне некогда ездить». Як зазначила ОСОБА_1 , це цитата із показань ОСОБА_10 при перехресному допиті 23 жовтня 2018 року.

Але, як вказує ОСОБА_1 у відзиві, те що ОСОБА_3 є керівником СТОВ «Злагода», це не дає йому права грабувати. ОСОБА_1 зазначає, що має однакові права і як могла прожити її родина протягом семи років не отримуючи заробітної плати працюючого батька в СТОВ «Злагода», якою весь час користувався ОСОБА_3 . В такому становищі були всі члени КСП, а згодом СТОВ «Злагода», і як вказує ОСОБА_1 доказом цього на її думку є витребувані книги виплат та нарахування заробітних плат. Довідка про відрахування заробітної плати, яка є в наявності матеріалах справи.

Позивач за зустрічним позовом у відзиві зазначає, що надає суду також своє звернення до голови СТОВ «Злагода» про отримання публічної інформації щодо законності набуття права власності на земельну частку, а саме пай ОСОБА_11 та на позбавлення ОСОБА_1 земельної частки - паю в розмірі 7 га. ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_11 ніколи не являлась членом КСП, а потім СТОВ «Злагода», а як інвалід отримувала пенсію по інвалідності відповідно до законодавства.

Крім того, ОСОБА_1 у відзиві зазначає, що хоче запевнити, що вона ніколи не принижувала ОСОБА_3 , як людину, але це не дає йому права весь час грабувати її родину і принижувати її у всіх інстанціях та перешкоджати їй здійснювати господарську діяльність.

ОСОБА_3 , на думку ОСОБА_1 , весь час використовував своє службове становище в корисних для себе цілях, як доказ надається інформація про складання трьох заповітів однієї родини (Перепілки), опубліковане в Ширяївській районній газеті «Промінь».

Також, у відзиві ОСОБА_1 вказує на те, що ОСОБА_3 на сьогоднішній день обробляє земельні ділянки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підроблених договорах оренди. Під час складання договорів оренди у їх власників повинні вимагати наявність державного акта на земельну частку - пай, але ОСОБА_3 є винятком. ОСОБА_12 , як зазначає ОСОБА_1 , заволодів її урожаєм з ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одноосібно, так як з показань ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , працівників СТОВ «Злагода», урожай ніколи з поля не здавався, а був завезений на тік СТОВ «Злагода».

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 у відзиві просила суд: 1) визнати, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 1994 року переслідує її родину з метою пограбування; 2) стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.; 3) в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

17 січня 2019 року під час підготовчого засідання за клопотанням позивача за первісним позовом - ОСОБА_3 до матеріалів справи долучено довідку СТОВ «ЗЛАГОДА» від 16 січня 2019 року №1 (Том справи №1 а.132) про кількісний склад товариства, орендодавців товариства та орендованих земель, а також сплачені СТОВ «ЗЛАГОДА» податки за 2018 рік.

Також, у вказаному підготовчому засіданні за клопотанням ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено копію ухвали Фрунзівського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2018 року (Том справи №1 а.135), постановлену в рамках цивільної справи №518/1272/14-ц за позовною заявою ОСОБА_4 до СТОВ «ЗЛАГОДА» про порушення норм трудового законодавства та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, відповідно до якої вказану справу призначено до розгляду. Також, з вказаною ухвалою до матеріалів справи долучено супровідний лист Фрунзівського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2018 року №518/1272/14-ц/2345/2018 (Том справи №1 а.134) про направлення зазначеної ухвали ОСОБА_4 .

Крім того, під час підготовчого судового засідання 17 січня 2019 року відповідачем за первісним позовом - ОСОБА_1 подано суду письмову заяву про витребування доказів у справі (Том справи №1 а.133), а саме: витребування інформації у СТОВ «ЗЛАГОДА» на підставі яких законодавчих актів ОСОБА_11 набула право приватної власності на земельну частку (пай); витребувати належно завірену виписку з протоколу рішення загальних зборів із надання права на земельні частики (паї) членам КСП «Червоний партизан» та іншим категоріям, як працівників соціальної сфери від 22 квітня 1997 року.

За результатами розгляду заяви про витребування доказів в її задоволенні відмовлено у зв`язку з її невідповідністю ч.2 ст.84 ЦПК України, про що постановлено відповідну ухвалу (Том справи №1 а.140).

Після виконань завдань підготовчого провадження, передбачених ст.189 ЦПК України, а також вирішення питань, визначених ст.197 ЦПК України, судом 17 січня 2019 року було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення її до судового розгляду по суті на 30 січня 2019 року (Том справи №1 а.141).

Копію зазначеної ухвали ОСОБА_3 та ОСОБА_1 отримали 17 січня 2019 року безпосередньо в суді, про що свідчить їх розписки (Том справи №1 а.142).

30 жовтня 2019 року позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 та його представник - адвокат Батченко О.О. у судове засідання з розгляду справи не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим проведення судового засідання було відкладено.

При цьому, ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, призначеного на 30 жовтня 2019 року, що підтверджується його розпискою в «Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу» (а.с.191) про отримання 6 жовтня 2019 року рекомендованого листа за вихідним номером суду 518/1933/13-ц/8147/2019, яким на адресу ОСОБА_3 було направлено судове повістку (а.с.186).

Представник позивача за первісним позовом - адвокат Батченко О.О., повноваження якої підтверджені договором про надання послуг представника у цивільному процесі від 16 вересня 2013 року (Том справи №1 а.9-10), про дату, час та місце проведення судового засідання, призначеного на 30 жовтня 2019 року, що підтверджується її розпискою в «Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу» (а.с.192) про отримання 9 жовтня 2019 року рекомендованого листа за вихідним номером суду 518/1933/13-ц/8146/2019, яким на адресу ОСОБА_16 було направлено судове повістку (а.с.187).

13 січня 2020 року позивач за первісним позовом ОСОБА_3 та його представник адвокат Батченко О.О. повторно не з`явилися в судове засідання.

Про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_3 був повідомлений належним чином, що підтверджується його розпискою в «Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу» (а.с.201) про отримання 9 листопада 2019 року рекомендованого листа за вихідним номером суду 518/1933/13-ц/9192/2019, яким на адресу ОСОБА_3 було направлено судове повістку (а.с.195).

Представник позивача за первісним позовом - адвокат Батченко О.О. про дату, час та місце проведення судового засідання, призначеного на 13 січня 2020 року, що підтверджується її розпискою в «Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу» (а.с.198) про отримання 7 листопада 2019 року рекомендованого листа за вихідним номером суду 518/1933/13-ц/9195/2019, яким на адресу ОСОБА_16 було направлено судове повістку (а.с.194).

Будь-яких відомостей про причини неявки ОСОБА_3 та його представник суду не надав.

Судом, за наведених обставин, з урахуванням думки учасників процесу, матеріалів справи та положень ЦПК України, 13 січня 2020 року було постановлено ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України (Том справи №1 а.202-203).

Також, вказаною ухвалою прийнято рішення про продовження розгляду по суті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

При цьому, у зв`язку з існуванням, передбачених п.п.1-3 ч.1 ст.280 ЦПК України, підстав для здійснення заочного розгляду справи, судом у судовому засіданні 13 січня 2020 року було поставлено ОСОБА_1 та його представнику питання щодо їх згоди на здійснення заочного розгляду справи.

Проте, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні 13 січня 2020 року проти здійснення заочного розгляду справи заперечили.

У судовому засіданні 25 березня 2020 року було розглянуто та задоволено клопотання ОСОБА_1 (Том справи №1 а.224) про долучення до матеріалів справи доказів, а саме: копію листа Ширяєвського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області від 30 жовтня 2019 року №11560 (том справи №1 а.225), копії постанови слідчого СВ Ширяївського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області від 24 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні №0000089 від 9 березня 2013 року про задоволення клопотання (Том справи №1 а.226), копії листа слідчого СВ Ширяївського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області від 24 жовтня 2019 року №49.4-Т-124 (Том справи №1 а.227), про що без виходу до нарадчої кімнати постановлено відповідну ухвалу.

Також, до матеріалів справи було долучено опис правничої допомоги (Том справи №1 а.228), наданої ОСОБА_1 її представником - адвокатом Десятник В.С., та квитанції до зазначеного опису (Том справи №1 а.229).

19 жовтня 2020 року у судовому засіданні з розгляду справи ухвалою суду без видалення до нарадчої кімнати було задоволено клопотання ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи довідки, виданої слідчим СВ Ширяївського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області 18 серпня 2020 року по кримінальному провадженню №0000089 (Том справи №2 а.15).

Відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 про судове засідання, призначене на 19 жовтня 2020 року, був повідомлений належним чином, що підтверджується в матеріалах справи «Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення…» (Том справи №2 а.13) про отримання ОСОБА_3 рекомендованого листа суду за вихідним №51/1933/13-ц/4440/2020, яким на адресу ОСОБА_3 було направлено судову повістку (Том справи №2 а.12).

Проте, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 та його представник - адвокат Батченко О.О. 19 жовтня 2020 року у судове засідання за розгляду справи не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, будь-яких клопотань або заяв від них на адресу суду не надходило.

У зв`язку з чим судом на обговорення було поставлено питання щодо можливості розгляду справи за відсутності відповідача за зустрічним позовом.

Позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 та її представник - адвокат Десятник В.С. проти розгляду справи за відсутності відповідача за зустрічним позовом не заперечували.

Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Випадки, в яких суд зобов`язаний відкласти розгляд справи, викладені в частині 2 статті 223 ЦПК України, якою визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням наведеного, а саме: наявності відомостей про належне сповіщення ОСОБА_3 про дату, час та місце слухання справи; відсутності, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, думки учасників судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за зустрічним позовом.

У судовому засіданні 19 жовтня 2020 року позивачка за зустрічним позовом - ОСОБА_1 та її представник - адвокат Десятник В.С. позовні вимоги, викладені в зустрічній позовній заяві, підтримали та просили їх задовольнити.

Судом було досліджено матеріали справи, зауважень та доповнень до них учасники судового засідання не мали.

Суд дослідивши матеріали справи, з урахуванням думки позивача за зустрічним позовом та її представника, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надаючи оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, приходить до висновку, що задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди має бути відмовлено з наступних підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено наступне:

Позивачем за зустрічним позовом є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи, зокрема копією довіреності, виданої Катерино-Платонівською сільською радою Ширяївського району Одеської області 8 травня 2014 року (Том справи №1 а.15).

Відповідачем за зустрічним позовом є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Комгарон Пригородного району Північної Осетії, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Ширяївським РВ ГУМВС України в Одеській області 10 жовтня 2009 року (Том справи №1 а.4-4-зворотній бік) та картки фізичної особи - платника податків, виданої 11 грудня 2009 року Миколаївською МДПІ (Том справи №1 а. 4-зворотній бік).

ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просила суд: 1) визнати, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 1994 року переслідує її родину з метою пограбування; 2) стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

З приводу вимоги ОСОБА_1 визнати, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 1994 року переслідує її родину з метою пограбування, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 24 ЦК України визначено, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами у справі є фізичні особи.

Відповідно до статті 1 ЦПК України Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Частинами 1 та 2 статті 2 ЦК України визначено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи). Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Зі змісту наведених норм можливо дійти висновку, що у випадку коли цивільна справа стосується фізичних осіб, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що стосуються їх особистих немайнових та майнових відносини.

Тобто, завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що стосуються їх особистих немайнових та майнових відносини.

Зазначене відповідає положенням статтею 15 ЦК України, якою визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 3 статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

При цьому, вимога ОСОБА_1 про визнання того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 1994 року переслідує її родину з метою пограбування, за своїм змістом не поновлює та не захищає будь-яких цивільних прав ОСОБА_1 , та не може слугувати способом захисту.

Крім того, слід зазначити, що пограбування є кримінально карним діянням - злочином, за який передбачена відповідальність статтею 186 Кримінального кодексу України, якою передбачено покарання за відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

У відповідності до частини 1 статті 14 КК України готуванням до кримінального правопорушення є підшукування або пристосування засобів чи знарядь, підшукування співучасників або змова на вчинення кримінального правопорушення, усунення перешкод, а також інше умисне створення умов для вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, зазначеною вимогою ОСОБА_1 фактично просить суд визнати, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.14 ч.1 ст.186 КК України.

При цьому, частиною 1 статті 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Частиною 1 статті 1 КК України визначено, що Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

У відповідності до частини 1 статті 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

При цьому, процесуальний порядок здійснення кримінального провадження, в тому числі встановлення вини особи у вчиненні злочину, визначено Кримінальним процесуальним кодексом України, частиною 1 статті 1 якого визначено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КПК України його завданням є саме захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Тобто, вимогою ОСОБА_1 про визнання того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 1994 року переслідує її родину з метою пограбування, ОСОБА_1 фактично намагається вирішити в порядку цивільного судочинства питання винуватості особи, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), вирішення якого має здійснюватися в порядку кримінального судочинства згідно норм КК та КПК України.

З урахуванням викладеного в задоволенні вимоги ОСОБА_1 визнати, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 1994 року переслідує її родину з метою пограбування, слід відмовити.

З приводу вимоги ОСОБА_1 стягнути з ОСОБА_3 на її користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн., суд зазначає наступне.

Пунктом 9 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним з способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частиною 1 статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При цьому, зустрічна позовна заява ОСОБА_1 загалом зводиться до того, що діями відповідача завдано позивачці та її родині завдано матеріальної шкоди, яка полягає у невиплаті заробітної плати, викраденні врожаю, незаконному заволодінні земельними паями.

Єдиним посиланням, яке можливо розцінювати, душевні страждання міститься в абзаці 10 мотивувальної частини зустрічної позовної заяви, в якому зазначено, що під час виїзду ВДВС Ширяївського РУЮ Одеської області на накладання арешту на зібраний врожай відповідно до ухвали суду про забезпечення позову від 03 липня 2009 року, ОСОБА_3 обзивав її, принижував.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, ОСОБА_1 не надано суду будь-яких доказів на підтвердження того, що під час виїзду ВДВС Ширяївського РУЮ Одеської області на накладання арешту на зібраний врожай відповідно до ухвали суду про забезпечення позову від 03 липня 2009 року, ОСОБА_3 обзивав її, принижував.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Зустрічна позовна заява, не містить будь-яких відомостей про те, що ймовірну моральну шкоду ОСОБА_1 завдано, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Також, зустрічна позовна заява не містить жодних посилань на те, що моральна шкода, яку просить стягнути ОСОБА_1 відповідно до закону має стягуватись незалежно від вини.

З наведеного вбачається, що для відшкодування моральної шкоди, в даному випадку, обов`язковою є наявність вини особи у її спричиненні.

ОСОБА_1 у зустрічній позовній заяві зазначає, що на час її подання відкрито кримінальне провадження «Про фальсифікацію договорів оренди земельних ділянок належних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , укладених з СТОВ «Злагода», а також відкрито кримінальне провадження по факту викрадення урожаю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

На підтвердження зазначених фактів до зустрічної позовної заяви додано копію витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000083, відомості про яке внесені до ЄРДР 4 березня 2016 року за заявою ОСОБА_1 про те, що громадяни ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 сфальсифікували акти на земельні паї, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.358 КК України (Том справи №1 а.36).

Також, до зустрічної позовної заяви додано витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000089, відомості про яке внесені до ЄРДР 9 березня 2016 року за заявою ОСОБА_1 про те, що 11 жовтня 2008 року ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без її дозволу зібрали врожай з її земельної ділянки, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.356 КК України (Том справи №1 а.37).

З цього приводу, слід зазначити, що відповідно до пункту 10 частини 1 статті 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 5 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до пункту 24 частини 1 статті 3 КПК України судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

При цьому, як зазначалося вище, відповідно до 1 статті 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Тобто, для встановлення наявності або відсутності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та винесення відповідного вироку, відповідно до статті 62 Конституції України, кримінальне провадження має пройти дві основні стадії, а саме: досудового розслідування та судового провадження.

При цьому, в досудовому розслідуванні також можливо виділити кілька основних стадій, а саме: 1) внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (статті 214 КПК України); 2) збирання доказів (стаття 93 КПК України); 3) повідомлення особі про підозру (стаття 276 КПК України); 4) закриття кримінального провадження або направлення до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності (статті 283 КПК України).

При цьому, відповідно до положень ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

На виконання вимог другого речення частини 2 статті 214 КПК України Наказом Генерального прокурора України від 30 червня 2020 року №298 затверджено «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення».

Слід звернути увагу на те, що надані ОСОБА_1 копії витягів з ЄРДР по кримінальним провадженням, що стосуються наведених фактів (Том справи №1 а.36, 37, 109, 110) сформовані 1 липня 2016 року.

На час формування зазначених витягів порядок ведення ЄРДР визначався «Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженим Наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139 (Далі - Положення про ЄРДР).

Пунктом 1 розділу 4 Положення про ЄРДР було визначено, що відомості з Реєстру надаються у вигляді витягу в порядку, встановленому КПК України, за формою, наведеною у додатку 6 до цього Положення.

Відповідно до пункту 2 розділу 4 Положення про ЄРДР витяг з Реєстру - це документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за параметрами, визначеними в пункті 3 цієї глави.

Згідно пункту 3 розділу 4 Положення про ЄРДР до витягу з Реєстру включається інформація про: номер кримінального провадження; дату надходження заяви, повідомлення та дату і час внесення відомостей про заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Реєстру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, наслідок розслідування кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові потерпілого, заявника (найменування юридичної особи та ідентифікаційний код Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР)); короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові та дату народження особи, яку повідомлено про підозру, наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї; найменування, код ЄДР, юридичну адресу, розрахунковий рахунок, місце та дату державної реєстрації юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, а також анкетні дані її представника; орган досудового розслідування; прізвище, ім`я, по батькові слідчого (слідчих) органів досудового розслідування, працівника (працівників) підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного бюро, які здійснюють досудове розслідування, та прокурора (прокурорів), який (які) здійснює(ють) процесуальне керівництво.

З наведеного вбачається, що витяг з ЄРДР має містити відомості про основні стадії досудового розслідування, зокрема про повідомлення особі про підозру та наслідки досудового розслідування.

При цьому, з наданих ОСОБА_1 витягів з ЄРДР вбачається, що у кримінальних провадженнях №0000089 від 9 березня 2016 року та №0000083 від 4 березня 2016 року жодній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не повідомлено та досудове розслідування у них не закінчено.

Крім того, безпосередньо ОСОБА_1 надано суду довідку по кримінальному провадженню №000089 (Том справи №2 а.15), відомості про яке внесені до ЄРДР 9 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.356 КК України, складену слідчим Ширяївського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області Савранським А.О., з якої вбачається, що станом на 12 серпня 2020 року досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а також те, що ОСОБА_3 має у кримінальному провадженні процесуальний статус свідка.

ОСОБА_1 не надано суду будь-яких відомостей та доказів того, що ОСОБА_3 повідомлено про підозру в рамках досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000089 від 9 березня 2016 року та №0000083 від 4 березня 2016 року, направлення відносно нього у вказаних кримінальних провадженнях обвинувального акту до суду, а також постановлення обвинувальних вироків судом відносно ОСОБА_3 в рамках зазначених кримінальних проваджень.

З наведеного вбачається, що вина ОСОБА_3 у вчиненні діянь на які посилається ОСОБА_1 , а саме: фальсифікація договорів оренди земельних ділянок належних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , укладених з СТОВ «Злагода», а також факту викрадення урожаю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , є недоведеною.

З приводу посилань ОСОБА_1 на вину ОСОБА_3 у невиплаті в повному обсязі заробітної плати її чоловіку ОСОБА_4 , слід зазначити, що зазначений факт,як зазначала сама ОСОБА_1 , став предметом судового розгляду в рамках цивільної справи №518/1272/14-ц, яка перебувала на розгляді у Фрунзівському районному суді Одеської області.

Зокрема безпосередньо ОСОБА_1 надано суду копію ухвали Фрунзівського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2018 року (Том справи №1 а.135), постановлену в рамках цивільної справи №518/1272/14-ц за позовною заявою ОСОБА_4 до СТОВ «ЗЛАГОДА» про порушення норм трудового законодавства та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, відповідно до якої вказану справу призначено до розгляду.

При цьому, слід зауважити, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, які перебувають у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/80553094, ухвалою суду від 19 березня 2019 року у справі №518/1272/14-ц позовну заяву ОСОБА_4 до СТОВ «ЗЛАГОДА» про порушення норм трудового законодавства та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України за заявою позивача.

Також, слід зауважити, що зустрічна позовна заява не містить будь-яких відомостей та доказів того, що факт виплати не в повному обсязі заробітної плати ОСОБА_4 завдав їй будь-якого фізичному болю та страждань, душевних страждань або приниженні честі та гідності або ділової репутації.

З приводу посилань ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_3 лишив її права на земельну частку (пай). На загальних зборах було вирішено видати земельні паї вчителям, але якимось чином зникли списки даних мешканців, а також на те, що як зазначає в зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 : «чому родиною ОСОБА_7 складено заповіти на земельні паї на його користь» - залишається для неї незрозумілим і викликає підозру, що є підставою перевірки правоохоронних органів, слід зазначити наступне.

ОСОБА_1 просить в рамках даної зустрічної позовної заяви про стягнення моральної шкоди.

При цьому, не надає будь-яких доказів, як того, що ОСОБА_3 лишив її права на земельну частку (пай), що має бути предметом окремого судового розгляду, так і того, що таким ймовірним порушенням їй завдано будь-яких страждань, передбачених ст.23 ЦК України.

Щодо складання родиною ОСОБА_7 заповітів на земельні паї на користь ОСОБА_3 , то цей факт дійсно підтверджений копією сторінки з газети (Том справи №1 а.25).

Проте, ОСОБА_1 в зустрічній позовній заяві та під час судового розгляду не наведено жодного доводу того, що зазначеними заповітами порушено будь-які її права.

З приводу твердження ОСОБА_1 про те, що власники земельних паїв добровільно самі умовляли її взяти в оренду їх земельні паї, а після того як вона з дозволу відділу земельних ресурсів розпочала обробляти земельні паї, ОСОБА_3 викрав в неї врожай і підмовляв людей не підписувати з нею договори оренди, слід зазначити наступне.

З наданої ОСОБА_1 копії постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, винесеної старшим оперуповноваженим СДСБЕЗ Ширяївського РВ ГУМВС України в Одеській області Рибак Р.П. 5 липня 2008 року (Том справи №1 а.114) по матеріалах Журналу реєстрації заяв та повідомлень про злочини №1456 від 26 червня 2008 року, вбачається, що ОСОБА_1 надала готівкові кошти в позику громадянкам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в якості гарантування повернення коштів ОСОБА_1 отримала від зазначених громадянок державні акти на право власності на належні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельні ділянки.

З наданої ОСОБА_1 копії постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, винесеної старшим оперуповноваженим СДСБЕЗ Ширяївського РВ ГУМВС України в Одеській області Рибак Р.П. 24 жовтня 2008 року (Том справи №1 а.115) по матеріалах Журналу реєстрації заяв та повідомлень про злочини №2394 від 26 червня 2008 року, вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Ширяївського РВ ГУМВС України в Одеській області з заявою про те, що 11 жовтня 2008 року ОСОБА_3 , на орендованих нею земельних ділянках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зібрав врожай соняшнику.

При цьому, також з зазначеної постанови від 24 жовтня 2008 року вбачається, що в ході перевірки за вказаним фактом встановлено, що договори оренди землі між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не укладалися. Вкінці 2007 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернулися до ОСОБА_1 з проханням про повернення їм державних актів на право власності на землю та земельні ділянки, але ОСОБА_1 їм відмовила. На початку 2008 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до Ширяївського районного суду з позовними заявами про витребування з незаконного володіння земельних ділянок та державних актів на право приватної власності на землю у ОСОБА_1 . Навесні, незважаючи на прохання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про повернення їм земельних ділянок ОСОБА_1 засіяла їх соняшником. Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 1 липня 2008 року визначено, що ОСОБА_1 повинна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повернути їх земельні ділянки та державні акти на право приватної власності на землю, проте на час проведення перевірки зазначене рішення ОСОБА_1 не виконане.

Зазначене суперечить доводам ОСОБА_1 про те, що власники земельних паїв добровільно самі умовляли її взяти в оренду їх земельні паї. Будь-яких доказів того, що вона розробляла зазначені паї з дозволу відділу земельних ресурсів матеріали справи не містять.

Як зазначалося доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 викрав в неї врожай, є предметом перевірки в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000089, відомості про яке внесені до ЄРДР 9 березня 2016 року, досудове розслідування у якому триває.

Доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 підмовляв людей не підписувати з нею договори оренди, ОСОБА_1 жодними доказами не доведені.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь заподіяної моральної шкоди в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн., слід відмовити, у зв`язку з їх необґрунтованість та недоведеністю.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 141, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Роз`яснити, що у відповідності до положень пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У відповідності до ч.2 ст.272 ЦПК України, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення.

Повний текст рішення складено «23» жовтня 2020 року.

Після складення повного тексту рішення, копію повного тексту рішення протягом двох днів з дня його складання надіслати учасникам справи. За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.

Відомості про сторін у справі на виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач:ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомі;
Відповідач:ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Суддя: О.О.Желясков

Рішення набрало законної сили "__"__________________20__року.