Березівський районний суд Одеської області
22.12.2020
Справа № 494/540/14-ц
Провадження № 6/494/11/20
УХВАЛА
22 грудня 2020 року Березівський районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді Дєткова О.Я.,
при секретарі Твердун Т.В.,
розглянувши подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса ГТУЮ в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,
Головний державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Перчик В.О. звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з цим поданням, посилаючись на те, що на примусовому виконанні відділу знаходиться виконавче провадження 59432955, яке було відкрите, згідно постанови від 1 липня 2019 року, щодо виконання виконавчого листа Березівського районного суду Одеської області №494/540/14-ц від 27 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь КС «Кредитінвест» грошової суми у розмірі 1775727-80 грн. Вказаною постановою, яку 11 липня 2019 року направлено сторонам виконавчого провадження, боржника було зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, а також попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. 5 та 9 серпня 2019 року було здійснено виходи на адресу місця проживання та реєстарції останнього. Крім того, 9 вересня 2019 року йому належним чином направлено виклик з метою отримання документів та пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа, однак всі необхідні виконавчі дії, які були проведені щодо примусового виконання судового рішення, виявилися безрезультатними внаслідок ухилення боржника від вчинення дій по поверненню стягувачу грошових коштів. У зв`язку з цим, просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення його паспорта громадянина України.
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси справа передана за підсудністю до Березівського районного суду Одеської області (а.с.25).
Представником боржника адвокатом Чернушичем С.М. надано на адресу суду заперечення на подання державного виконавця з посиланням на те, що боржник не ухилявся від виконання зобов`язань за рішенням суду, це по-перше, а по-друге, виконавче провадження №59432955 завершено, а виконавчий лист №494/540/14-ц від 27 квітня 2016 року повернуто стягувачу (а.с.45).
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавчепровадження» та ст.441 ЦПК України.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення;тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею;суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення; ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ст.441 ЦПК України).
Судом встановлено, що 27 квітня 2016 року Березівським районним судом Одеської області був виданий виконавчий лист (справа №494/540/14-ц) про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь КС «Кредитінвест» грошової суми у розмірі 1775727-80 грн. (а.с.8).
Постановами державного виконавця від 1 липня 2019 року було відкрито виконавче провадження №59432955, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику, та направлені запити до відповідних державних органів щодо наявності у останнього майна, грошових коштів на його рахунках або інших доходів, однак, як свідчить з відповідей на ці запити, жодної інформації з цього приводу не знайдено та у зв`язку з цим, 9 серпня 2019 року складено акт (а.с.7,10,11-16,17-21,22).

Згідно ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо громадянин ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобов`язань.

Отже, вказаним Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язання, а за ухилення від їх виконання. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч.3 ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, на які посилається суб`єкт подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Слід зазначити, що сама по собі наявність заборгованості не свідчить про ухилення боржника від виконання судових рішень і не може бути визнана судом підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.7 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року роз`яснив, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених, зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 441 ЦПК України, зокрема, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Положеннями ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та ст.4 «Інструкції про порядок тимчасового затримання або вилучення паспортних документів посадовими особами Прикордонних військ України» передбачено, як підставу для тимчасової відмови громадянинові України, який має паспорт, у виїзді за кордон та тимчасового затримання або вилучення посадовою особою Прикордонних військ паспортного документа під час здійснення паспортного контролю в пунктах пропуску, ухилення від виконання зобовязань, покладених на громадянина судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно застосовуватись до боржника як крайній захід, у разі коли державним виконавцем виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, розділу ХІII «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну», при зверненні до суду про тимчасове обмеження виїзду боржника до виконання зобов`язань за рішенням суду подання має обов`язково містити: найменування суду, до якого надсилається подання, реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні, реквізити виконавчого провадження, прізвище, ім`я та по батькові боржника - фізичної особи, дату народження (число, місяць та рік), громадянство та інше, а також обгрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань.

З матеріалів справи убачається, що державним виконавцем не наведено належного обгрунтування фактів ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань, а саме в обгрунтування змісту подання не надано відомостей щодо направлення вимоги боржнику щодо сплати боргу та отримання останнім такої вимоги, а лише містяться на аркушах справи №№17 та 23 рекомендоване повідомлення на ім`я боржника про вручення поштового відправлення від 11 липня 2019 року з позначкою на його звороті «за зазначеною адресою не проживає» та виклик державного/приватного виконавця від 9 вересня 2019 року про зобов`язання боржника з`явитись до виконавця 18 вересня 2019 року щодо сплати боргу за відсутністю, при цьому, даних про відправлення цього виклику та отримання його останнім.

Належних та допустимих доказів того, що боржник має намір ухилятись або ухиляється від виконання судового рішення шляхом вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судових рішень, або безпідставно не з`являється на виклики державного виконавця та умисно ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків в матеріалах справи відсутні.

Крім того, при вирішенні питання щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України суд враховує ще те, що на даний час, згідно постанови суб`єкта подання від 17 лютого 2020 року, виконавчий лист, який виданий 27 квітня 2016 року Березівським районним судом Одеської області по цивільній справі №494/540/14-ц, повернуто стягувачу (а.с.51).

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка у відповідності до ст.9 Конституції України, Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод громадян», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» є частиною національного законодавства, передбачає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. При цьому, виконання будь - якого рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а тому має відповідати вимогам ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не вбачається, що не перешкоджає державному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.441 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні поданняголовного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м.Одеса ГТУЮ в Одеській області Перчик В.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього кодексу.

Згідно п.15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: