Справа № 709/1654/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Романової О.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Соломки Л.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_3 про зняття арешту з коштів боржника,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 (далі позивач), звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса: вул. Центральна, 218, смт. Чорнобай, Черкаська область, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: АТ КБ «ПриватБанк», адреса: вул. Грушевського 1Д, м. Київ, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 про зняття арешту з коштів боржника.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно постанови державного виконавця Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 січня 2020 року про арешт коштів боржника, на виконання виконавчого листа № 709/1525 виданого 21 вересня 2017 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зокрема, арешт був накладений на грошові кошти, які містяться на картковому рахунку НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ).

На вказаний картковий рахунок перераховується соціальна допомога, як інваліду ІІІ групи, що підтверджується довідкою «Приватбанку».

Позивач зазначив, що вищевказане накладення арешту є незаконним, так як порушує його конституційне право на соціальний захист.

Крім цього, позивач звертався до начальника Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням скасувати постанову державного виконавця в частині накладення арешту на кошти по вказаному картковому рахунку, так як соціальна допомога являється єдиним джерелом доходу, проте отримав відповідь, що зазначений арешт може бути знятий лише за рішенням суду.

У зв`язку з викладеним позивач просить суд, з врахуванням уточнених позовних вимог, зняти арешт з грошових коштів, що містяться на банківському рахунку в АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця Чорнобаївського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Меланченко М.І. про арешт коштів боржника від 30 січня 2020 року у виконавчому провадженні № 54834683.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До участі по справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору були залучені: АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, до суду направив заяву у якій просив розгляд справи проводити без його участі.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причину неявки суду не повідомили.

Суд, радячись на місці ухвалив: справу розглядати у відстності відповідача та третіх осіб, які були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, причина неявки третіх осіб суду не відома.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що постановою Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 січня 2020 року по виконавчому провадженню № 54834683 за виконавчим листом № 709/1525 від 21 вересня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі ј частини доходів на утримання дочки ОСОБА_4 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 серпня 2017 року і до досягнення нею повноліття, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Відповідно до копії довідки АТ КБ «Приватбанк» № VD3COFGO30FJVRPO від 19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 має відкритий картковий рахунок НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), на який останній отримує соціальні виплати та на який можуть бути зараховані інші виплати (а.с. 6).

ОСОБА_1 визнаний інвалідом ІІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10ААБ № 088503 від 14 березня 2013 року (а.с. 10)

Крім цього, позивач, через свого представника за довіреністю ОСОБА_2 , звертався до начальника Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням зняти арешт з грошових коштів, що надходять на картковий рахунок НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), так як на нього надходять соціальні виплати, які є єдиним джерелом його доходу (а.с. 11-13), на що отримав відмову (а.с. 14).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 цього ж Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України "Про виконавче провадження" органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арештів позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю - щомісячна державна допомога, що надається відповідно до норм цього Закону у грошовій формі особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю.

Положеннями ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Так, приписами ч. 1, 3 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Близька за змістом позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2018 року у справі № 344/12102/16-ц.

Крім цього, Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженою постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 № 492, визначено право клієнта - юридичної особи для здійснення деяких видів виплат (заробітної плати, дивідендів, стипендій, пенсій, соціальної допомоги, повернення надлишково сплачених сум, інших виплат), відкрити поточні рахунки фізичним особам, уклавши з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб. У разі неукладення такого договору використовується звичайний поточний рахунок юридичної особи. Для здійснення виплат заробітної плати з будь-якого рахунку юридичної особи фізичній особі банк відкриває спеціальний рахунок (п. 68).

Таким чином, з огляду на наведені доводи, суд вважає, що державним виконавцем було порушено порядок звернення стягнення на кошти боржника, внаслідок якого позивач без законних підстав обмежений у розпорядженні грошовими коштами на рахунку для отримання соціальної допомоги, на які за законом не може бути накладений арешт у виконавчому провадженні, а тому порушене право позивача стосовно спірного обтяження підлягає до поновлення та судового захисту.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2019 року № 913/958/16.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 259, 263-265, 274, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Зняти арешт з грошових коштів, що містяться на банківському рахунку в АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця Чорнобаївського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Меланченко М.І. про арешт коштів боржника від 30 січня 2020 року у виконавчому провадженні № 54834683.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Суддя О.Г. Романова