справа № 489/1737/20
провадження №2/489/1638/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

16 квітня 2020 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати неправомірною та скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, яку уточнив того ж дня, в якій просить накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 , та встановити заборону державному кадастровому реєстратору відділу у Миколаївському районі Головного Держгеокадастру у Миколаївській області вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації земельної ділянки за вказаною адресою.

Заява обґрунтована тим, що сторони по справі є спадкоємцями померлої ОСОБА_3 , після смерті якої успадковали по Ѕ частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.10.2015 за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом визнано право власності на Ѕ частку вказаного будинку з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, яке він не зареєстрував через обмеження відповідачем йому доступ до документації. Також, без його відома, ОСОБА_2 змінила адресу спадкового будинку на АДРЕСА_1 . Крім того, йому стало відомо, що відповідач має намір відчужити нерухоме майно, через що займається виготовленням технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , з метою отримання кадастрового номеру та пошуку покупців.

За таких обставин позивач вважає, що у разі незабезпечення позову його майнові права будуть порушені шляхом відчуження спадкового майна, що також утруднить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Згідно частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно із змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих дій з боку відповідача та виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заявлено позов до відповідача про визнання неправомірною та скасування державної реєстрації права власності відповідача на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Тому, з метою забезпечення позову позивач просить накласти арешт на нерухоме майно за вказаною адресою та заборонити вчиняти будь-які дії відповідним органам щодо державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до частин першої, третьої статті 12 та частин першої, шостої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що позивачу від спільних з відповідачем знайомих стало відомо, що остання веде пошук покупців на вказаний будинок. На підтвердження вказаного позивачем надано витяг з Єдиного реєстру довіреностей, відповідно до якого ОСОБА_2 надана довіреність від 16.07.2018 строком дії три роки з повноваженнями продажу належного їй будинку. Також стало відомо, що відповідач звернулася до спеціалізованої організації з метою виготовлення технічної документації на земельну ділянку з метою отримання кадастрового номеру, присвоєння якого забезпечить безперешкодну можливість відчуження домоволодіння.

За такого, позивач вважає, що відчуження нерухомого майна унеможливить в подальшому оформлення ним права власності на спірне спадкове майно, що на його думку є підставою для накладення арешту на нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1 . Також встановлення заборони державному кадастровому реєстратору вчиняти будь-які дії з державної реєстрації за відповідачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 перешкодить відчуженню спірного нерухомого майна та сприятиме позивачу в оформленні спадкових прав на земельну ділянку по АДРЕСА_2 .

В свою чергу, у разі незабезпечення позову позивачу буде необхідно докладати значних зусиль для поновлення свого порушеного прав.

Ознайомившись із матеріалами заяви про забезпечення прозову та позовної заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, позивачем викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі незабезпечення позову, а зазначені позивачем підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред`явленими вимогами, а обраний позивачем вид забезпечення позову не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, а тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов шляхом:

- накладення арешту на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 ;

-встановлення заборони державному кадастровому реєстратору відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Заходи забезпечення позову діють до розгляду справи по суті.

На підставі частини 1 статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали направити сторонам для відома та відповідним державним органам, для виконання.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема статтею 354 ЦПК України, щодо апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали складено 16.04.2020.

Суддя І.В. Коваленко