Справа № 199/6473/20
(2/199/2406/20)
РІШЕННЯ

іменем України

11.12.2020 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Спаї В.В.,

секретар судового засідання Перетятько А.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження (заочний розгляд справи) цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атол" про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом та заявленою в ньому вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми, яка була надана йому в рахунок належних з нього за договором платежів на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання (завдаток) в еквіваленті 4 750,00 дол. США в сумі 134 269,00 грн. та додатково стягнути суму завдатку в розмірі 134 269,00 грн. Позов обґрунтований тим, що 06.08.2019 р. між ТОВ «Атол» в особі директора ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 був укладений договір згідно ст. 635 ЦК України про таке: сторони зобов`язуються у строк до 31 грудня 2019 р. укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі-Основний договір) на умовах, встановлених цим попереднім договором. Неруховим майном є житлове приміщення (кімната) №65 (шістдесят п`ять) складається з 1-кімната, 1-балкон, яка розташована на третьому поверсі будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (далі кімната). Загальна площа кімнати 26,4 (двадцять шість цілих чотири десятих) кв.м. Сторони домовились, що істотними умовами основного договору купівлі-продажу будуть наступні: купівля продаж квартири має бути вчинена за суму 245 480,00 грн. (двісті сорок п`ять тисяч чотириста вісімдесят гривень 00 коп.), що в день укладання та підписання цього договору в еквіваленті за комерційним курсом (курсом покупки) ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 9 500,00 (дев`ять тисяч п`ятсот доларів США).

Порядок розрахунків учасники за цим договором погодили наступний: сплата протягом 1 (одного) банківського дня з дати підписання цього договору суми, що є забезпечувальним платежем, у розмірі 122 740,00 (сто двадцять дві тисячі сімсот сорок гривень 00 коп.), що в день укладання та підписання цього договору в еквіваленті за комерційним курсом (курсом покупка) ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 4 750,00 (чотири тисячі сімсот п`ятдесят доларів США), що підпадає під статус «завдатку».

В день підписання попереднього договору 06 серпня 2019 р. згідно рахунку-фактури № АТ-00 001 ОСОБА_1 внесла на рахунок ТОВ «Атол» забезпечувальний платіж за кімнату АДРЕСА_2 , в розмірі 122 740,00 грн., що в еквіваленті складало 4 750 доларів США.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, коли скінчився строк, встановлений попереднім договором для укладення основного договору, представник ТОВ «Атол» ОСОБА_3 обіцяла незабаром виконати свої зобов`язання щодо реконструкції будівлі, одержати документи, необхідні для укладання та нотаріального посвідчення основного договору. Не виконавши вище названі зобов`язання по одержанню необхідних документів для укладання основного договору, представник ТОВ «Атол» О.Дорошенко заявила, що ОСОБА_4 повинна до 01.09.2020 р. сплатити на їх користь суму в гривнях, еквіваленту 4 750 доларів США, а в разі несплати такої суми сплачені раніше кошти в якості завдатку залишаються на користь ТОВ «Атол».

На переконання позивача такі дії відповідача є незаконними: згідно ст. 5.1 попереднього договору зобов`язання, встановлені попереднім договором, припиняються, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором. Втім, основний договір між сторонами не укладений по теперішній час, зобов`язання продавцем не виконані, тому зобов`язання, встановлені для покупця за попереднім договором, припинені.

У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала повністю.

В силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

Як встановлено судом на підставі наданих у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказів, 06.08.2019 р. між ОСОБА_1 з одного боку та ТОВ «АТОЛ» в особі директора Кєскюла А.Е. з іншого боку в простій письмовій формі був укладений договір, який має назву «попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна», згідно з яким сторони досягли згоди про те, що сторони обв`язуються у строк до 31.12.2019 р. укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна на умовах, встановлених цим попереднім договорм.

Нерухомим майном є житлове приміщення (кімната) №65, складається з 1 кімната, 1-балкон, яка розташована на третьому поверсі будівлі за адресою: АДРЕСА_1 (далі кімната). Загальна площа кімнати 26,4 (двадцять шість цілих чотири десятих) кв.м.

Відповідно до п. 2.1 зазначеного вище договору сторони домовились, що істотними умовами основного договору купівлі-продажу будуть наступні: купівля продаж квартири має бути вчинена за суму 245 480,00 грн. (двісті сорок п`ять тисяч чотириста вісімдесят гривень 00 коп.), що в день укладання та підписання цього договору в еквіваленті за комерційним курсом (курсом покупки) ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 9 500,00 (дев`ять тисяч п`ятсот доларів США).

Порядок розрахунків учасники за цим договором погодили у п. 2.1.1 договору від 06.08.2019 р., передбачив сплату протягом 1 (одного) банківського дня з дати підписання цього договору суми, що є забезпечувальним платежем, у розмірі 122 740,00 (сто двадцять дві тисячі сімсот сорок гривень 00 коп.), що в день укладання та підписання цього договору в еквіваленті за комерційним курсом (курсом покупка) ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 4 750,00 (чотири тисячі сімсот п`ятдесят доларів США), що підпадає під статус «завдатку», а також обов`язок сплатити до укладання основного договору суму в розмірі 122 740,00 грн., що в день укладання та підписання цього договору в еквіваленті за комерційним курсом (кусом покупки) ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 4 750,00 грн. дол. США, При цьому сума, яка перераховується Покупцем Продавцю, у будь-якому разі не повинна бути меншою, ніж еквівалент 4 750,00 дол. США згідно комерційного курсу (курсом покупки) ПАТ КБ «ПриватБанк» на день перерахування коштів. Сторони домовилися, що збільшення розміру суми в гривневому вираженні за рахунок збільшення курсу гривні до долара США, не тягне за собою внесення змін в цей договір.

Відповідно до п. 2.2.1 та п. 2.2.2 договору від 06.08.2019 р. продавець зобов`язується:

закінчити реконструкцію об`єкту до 31 грудня 2019 року;

підготувати всю необхідну документацію для укладення нотаріального договору купівлі-продажу об`єкту.

Згідно з п. 2.2.3 продавець зобов`язується передати об`єкт нерухомості з наступним оздобленням: - по кімнаті встановлення стояків водопроводу та каналізації, ввід електричного кабелю з дозволеною потужністю 8 кВт, ремонт та утеплення фасаду будівлі, встановлення вхідних дверей; по будівлі встановлення вікон на сходових прольотах, з штукатуренням і фарбуванням стін в місцях загального користування, з виконанням електричної проводки, з встановленням електричних пристроїв згідно проекту в місцях загального користування, підлога в місцях загального користування лінолеум.

Відповідно до рахунку фактури №АТ-00001 від 06.08.2019 р. розмір забезпечувального платежу становить 122 740,00 грн. (а.с. 6).

06.08.2019 р. ОСОБА_1 сплатила 122 740,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 6).

Втім, зобов`язання за попереднім договором від 06.08.2019 р. з боку відповідача не виконані; реконструкція об`єкта до 31 грудня 2019 року не виконана, а також не підготовлена вся необхідна документація для укладення нотаріального договору купівлі-продажу об`єкту.

Правовідносини між сторонами по даній справі виникли з порушення зобов`язання та застосування наслідків нікчемного правочину.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

За ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (ч. 1).

За ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 2 ст. 216 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 216 ЦК України правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін (ч. 4 ст. 216 ЦК України).

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою (ч. 5 ст. 216 ЦК України).

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (ч. 6 ст. 216 ЦК України).

Згідно зі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як встановлено судом, договір від 06.08.2019 р. є нікчемним, оскільки сторонами не додержано вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору.

Окрім того, даний договір не виконаний відповідачем: реконструкція об`єкта до 31 грудня 2019 року не виконана, а також не підготовлена вся необхідна документація для укладення нотаріального договору купівлі-продажу об`єкту.

Суду відповідачем не було надано доказів, на підставі яких суд мав би змогу дійти до іншого висновку у справі, яка розглядається.

Таким чином, для суду наявні підстави для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину: кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів сформульовані у статтях 77-80 ЦПК України.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На переконання суду позивач виконав обов`язок доказування, надавши докази у відповідності до ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України: факт сплати позивачем 122 740,00 грн. за наданим відповідачем відповідним рахунком фактурою від 06.08.2019 р. №АТ-00001 підтверджується відповідною квитанцією №П2665 від 06.08.2019 р.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Виходячи з курсу долара США станом на 11.12.2020 р. в розмірі 28,33 грн., а також враховуючи ту обставину, що, укладаючи договір, сторони за ним погодили, що сума не повинна бути меншою, ніж еквівалент 4 750,00 дол. США, відповідач повинен повернути позивачу грошову суму, виходячи з наступного розрахунку: 28,33 х 4 750,00 грн.

Разом з тим, частково задовольняючи позов та відмовляючи в задоволенні вимоги позову про стягнення подвійної суми завдатку, суд керується наступним.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частинами першої, третьою статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна - кімнати АДРЕСА_3 , який би за своєю формою і змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, тому сплачені позивачем на користь відповідача 06.08.2019 р. 122 740,00 грн., є авансом, тому підлягають поверненню саме в такому розмірі.

Щодо розподілу судових витрат (п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України), то за ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2 686,00 грн. (а.с. 5), відтак, оскільки позов задоволений частково, з відповідача на користь позивача підлягає присудженню до стягнення 1 343 (одна тисяча триста сорок три) грн.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України), то відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то для суду наявні підстави для стягнення таких витрат.

Зазначений обов`язок з боку позивача невиконаний в повному обсязі: суду не надані оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи), а також акту приймання-передачі наданих послуг.

Відтак, враховуючи, що витрати на професійну правову допомогу учасником справи документально не підтверджені, для суду відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 274, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атол" про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атол" (м. Дніпро, вул. Артюшенко, буд. 1, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ) 122 740 (сто двадцять дві тисячі сімсот сорок) грн.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атол" (м. Дніпро, вул. Артюшенко, буд. 1, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 343 (одна тисяча триста сорок три) грн.

Відмовити в задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Дата складення повного судового рішення 21.12.2020 р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї