Справа №295/8098/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Полонця С.М.,

секретаря с/з Глущенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Галагуза В.В. про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на належні ОСОБА_2 Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та Ѕ частину будинку АДРЕСА_2 до вирішення позову про стягнення коштів.

Відповідно до положень статей 149, 150 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року по справі №183/5864/17-ц.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 910550 грн, переданих йому позивачем 01.10.2011 року при купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 01.10.2011 року та розписки від 01.10.2011 року.

При оцінці обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, суд враховує, що заявником не доведено співмірності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам, та рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог.

Таким чином, судом встановлено, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. В ній не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відчуження відповідачем належного йому нерухомого майна на користь третіх осіб.

Враховуючи вищенаведене та к еруючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Галагуза В.В. про забезпечення позову, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: С.М. Полонець