ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 листопада 2020 року

м. Харків

справа № 635/2764/20

провадження № 22-ц/818/5233/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Східно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, про внесення змін до актового запису, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Східно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 серпня 2020 року, постановлене під головуванням судді Пілюгіної О.М., в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області (повний текст судового рішення складено 25 серпня 2020 року), -

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та про внесення змін до актового запису.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 серпня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити заяву у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Заявник вказує, що в свідоцтві про народження її дитини невірно зазначені дані матері, а також відсутня інформація щодо громадянства батьків, що унеможливлює її ідентифікацію та унеможливлює її звернення із заявою про внесення змін в актовий запис про народження дитини. Встановлення неправильності запису і доповнення невистачаючих записів необхідно ОСОБА_1 для реалізації її майнових прав та прав дитини.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги заявника не породжують юридичних наслідків, від них не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав особи. А походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, може бути визначено за заявою батьків у відповідності до вимог ст. 125 СК України або за рішенням суду в порядку позовного провадження. Крім того, заявником не надано доказів, що органами реєстрації актів цивільного стану їй відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження дитини.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Зокрема в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою Республіки Узбекистан (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що видане 09 лютого 2006 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Мерефа Харківського району Харківської області, Україна, та її батьками записані мати: ОСОБА_1 , батько ОСОБА_4 (а.с.9).

Як убачається зі змісту копії актового запису № 34 від 09 лютого 2006 року про народження ОСОБА_3 , що складений 09 лютого 2006 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області - дата народження, громадянство, місце проживання матері паспортним документом не підтверджено; факт народження дитини підтверджений медичним свідоцтвом про народження № 39 від 18 січня 2006 року, що видане пологовим відділенням Мереф`янської ЦРЛ; запис відомостей про батька виконаний за заявою матері від 09 лютого 2006 року. Відомості про батька дитини ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, записані за вказівкою матері, про що свідчить довідка органу реєстрації актів цивільного стану (а.с.8).

Як на підставу вимог заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, про внесення змін до актового запису, ОСОБА_1 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово перебуваючи на території України у місті Мерефа Харківського району Харківської області, вона народила доньку ОСОБА_3 . На момент народження дитини вона не мала паспорту, тому при видачі 09 лютого 2006 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , відомості про батька записані за заявою матері згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, а в графі «мати» не вірно зазначено « ОСОБА_1 », замість правильного « ОСОБА_1 ». Крім того, актовий запис про народження дитини не містить даних про дату народження матері та не зазначено громадянство матері та батька. Вказане унеможливлює ідентифікацію заявника для внесення змін в актовий запис про народження дитини та подачі спільної заяви батьків про походження дитини від ОСОБА_5 в порядку ст. 126 СК України. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просила суд встановити неправильність запису в акті про народження ОСОБА_3 за № 34, що складений 09 лютого 2006 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області в частині по-батькові матері « ОСОБА_6 » та відсутності даних у графі громадянство та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , № 34, що складений 09 лютого 2006 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області в частині по-батькові матері вказавши « ОСОБА_7 » замість « ОСОБА_6 » та доповнити записи в графі: дата народження матері вказати: « ІНФОРМАЦІЯ_3 »; громадянство матері: «Узбекистан».

Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, а також засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначено Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 вищевказаного Закону відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно ч.1 ст. 9 та ч.1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5(далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Доказів того, що заявник зверталася до органів реєстрації актів цивільного стану для виправлення вказаних нею записів, та того, що їй було відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження дитини, ОСОБА_1 суду не надано.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Матеріали справи також не містять належних доказів про те, що до акту про народження ОСОБА_3 підлягають внесенню саме ті відомості, про які просить ОСОБА_1 , оскільки актовий запис № 34 від 09 лютого 2006 року складався без пред`явлення заявником паспорту.

При цьому зміна матері дитини у актовому запису про народження без достатніх доказів є неприпустимою.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, про внесення змін до актового запису, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова