Справа № 203/2990/20
Провадження № 2/0203/1050/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

03.12.2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Дьоміної А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий», третя особа: Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення майна з-під арешту,

встановив:

20 серпня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий», третя особа: Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла позовна заява, в якому просить суд:

- скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП № 38342689 від 10.06.2013 року, прийнятої Індустріальним відділом ДВС Дніпропетровського МУЮ, з номером запису про обтяження 1389564 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 1389564 про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 .

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до відомостей із реєстру речових прав на нерухоме майно, постановою Індустріального відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.06.2013 р. ВП № 38342689 на все його нерухоме майно накладено арешт, номер запису про обтяження НОМЕР_1 .

Як пояснив позивач листом від 27.07.2020 року № 29060, Індустріальним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), його проінформовано, що на примусовому виконанні в період з 10.06.2013р. по 25.09.2013р., перебувало виконавче провадження № 38342689 з примусового виконання виконавчого листа 2/0417/157 від 29.10.2012 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з нього на користь ПАТ АКБ «Новий» суми боргу у розмірі 56690,01 грн., в рамках якого накладено арешт на все майно божника, яке в свою чергу завершено відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий лист повернуто стягувачу. Інформація щодо вирішення питання про арешт (зняття арешту) надана бути не може у зв`язку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження за спливом терміну зберігання.

Крім того, враховуючи те, що повторно виконавчий документ на виконання не пред`являвся, в такому разі його права порушуються, оскільки він не може розпорядитися належним йому майном через наявність арешту на це майно, за відсутності підстав для арешту, а тому його права підлягають судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Відповідач у встановлений судом строк на виконання ухвали суду від 28.09.2020 року не надав свого відзиву на позов та не використав своє право бути присутнім у судовому засіданні, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи згідно з вимогами Цивільного процесуального кодексу України, через судові повістки, в матеріалах справи міститься поштове повідомлення про вручення судової повістки.

Третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 03 листопада 2020 року надавала письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначає, що згідно з інформацією, яка міститься в АСВП в Індустріальному ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на примусовому виконанні в період з 10.06.2013 року по 25.09.2013 року перебувало виконавче провадження № 38342689 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0417/157 від 29.10.2012 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Новий» суму боргу у розмірі 56 690,01 грн., в рамках якого накладено арешт на все майно боржника. Виконавче провадження № 38342689, 25.09.2013 року було завершено відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, кошти не стягнуто. Повторно вищезазначений виконавчий документ до Індустріального відділу ДВС не надходив. Враховуючи вищевикладене, надати більш детальну інформацію та копію виконавчого провадження не має можливості, оскільки виконавче провадження знищено.

Також третя особа зазначила, що позивач - ОСОБА_1 наполягає, що згідно з ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на час повернення виконавчого листа стягувачу, арешт накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, але це стосується випадку, коли виконавчий документ повертається до суду. Таким чином, у разі повернення виконавчого документа стягувачу для повторного пред`явлення виконавчого листа № 2/0417/157 від 29.10.2012 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Новий» суми боргу у розмірі 56 690,01 грн., заходи примусового стягнення не скасовуються. На теперішній час до Індустріального ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) не надходили документи про сплату ОСОБА_1 , боргу у розмірі 56 690,01 грн., на користь ПАТ АКБ «Новий», та про сплату виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від суми боргу на користь держави.

Представник позивача адвокат Марчевський Д.І. 03 грудня 2020 року надав суду письмові пояснення, в яких зазначає, що виходячи з тексту заперечень на позов, Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) визнає ті обставини, на які у своєму позові посилається позивач, зокрема, що матеріали виконавчого провадження знищені за спливом терміну зберігання, повторно виконавчий документ не пред`являвся до виконання. З моменту повернення виконавчого документу вже минуло більше 7 років, що свідчить про відсутність наміру у стягувача пред`являти виконавчий документ до виконання й більше того, строки для пред`явлення до виконання виконавчого документа вже пропущені. Отже, оскільки арешт на майно позивача триває значний час, але протягом цього часу не було вчинено жодних виконавчих дій щодо майна, що вказує на формальність арешту, а не наявність мети, з якою він повинен накладатися, такий арешт має бути скасовано. Враховуючи викладене та те, що в інший спосіб, ніж зняття арешту з майна боржника та заборону на його відчуження, накладених на все майно, постановою Індустріального відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ від 10.06.2013 року, ВП № 38342689, захистити порушене право позивача неможливо, керуючись ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», позивач просить суд задовольнити позовну заяву.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с.15).

23 вересня 2020 року від представника позивача адвоката Марчевського Д.І. до суду надішла заява про усунення недоліків (а.с.18-21).

Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи (а.с.51).

20 жовтня 2020 року, 12 листопада 2020 року та 03 грудня 2020 року від представника позивача адвоката Марчевського Д.І. на електронну адресу Кіровського районного суду м. Дніпрпоетровська надійшли заяви, за змістом яких останній просить суд розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с.59-61, 69-71, 81-83).

03 листопада 2020 року від третьої особи до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшли заперечення на позовну заяву (а.с.66-67).

24 листопада 2020 року від третьої особи до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує (а.с.76-77).

03 грудня 2020 року представником позивача подано до суду додаткові пояснення позивача (84-85).

У судові засідання, призначені на 20 жовтня 2020 року, 12 листопада 2020 року, 03 грудня 2020 року, відповідач, який був повідомлений належним чином про дату, час та місце судових засідань, не з`явився, відзив на позовну заяву не подав.

У зв`язку з цим, за наявності підстав, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10.06.2013 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої Індустріального відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ Харченко А.О в рамках виконавчого провадження № 38342689 накладено арешт на все майно позивача ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження, номер запису про обтяження 1389564 від 21.06.2013р., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.06.2020р. № 214398575 (а.с. 9-10).

Відповідно до листа Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 27.07.2020 року на примусовому виконанні у відділі в період з 10.06.2013 року по 25.09.2013 року перебувало виконавче провадження № 38342689 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0417/157 від 29.10.2012 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Новий» суми боргу у розмірі 56 690,01 грн., в рамках якого накладено арешт на все майно боржника. Виконавче провадження № 38342689, 25.09.2013 року було завершено відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження. Повторно вищезазначений виконавчий документ до Індустріального відділу ДВС не надходив. Зі змісту листа вбачається, що надати більш детальну інформацію та копії виконавчого провадження не має можливості, оскільки виконавче провадження знищено на підставі п. 3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої влади від 05.07.1999 року, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки від дати відмови у відкритті виконавчого провадження або дати завершення виконавчого провадження. Відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», є вичерпний перелік щодо зняття арешту з майна боржника у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (а.с.11).

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Суд, вирішуючи позовні вимоги по суті, виходить з наступного.

Так, статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976р. №6 (в редакції від 30.06.1978р. №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року, справа № 1-10/2004, під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції та Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

Відповідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-XIV, який був чинний на час завершення виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 2 вказаної вище статті Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні положення закріплені ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 57 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до частини 4 статті 59 Закону №1404-VIII, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Згідно з частиною 5 статті 59 Закону №1404-VIII, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У ході судового розгляду справи судом встановлено, що арешт майна боржника триває значний час з 2013 року, але протягом цього часу не було вчинено жодних виконавчих дій щодо майна, зокрема і не визначено це майно, що вказує на формальність арешту, а не наявність мети, з якою він повинен накладатися, а саме: для забезпечення реального виконання рішення відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в цивільному процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна сторона має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що через наявність арешту, який досі накладений на майно позивача, права останнього порушуються, внаслідок чого він не має змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому права позивача підлягають судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом скасування арешту майна.

Крім того, суд враховує, що виконавче провадження №38342689 відносно позивача ОСОБА_1 завершено ще вересні 2013 року, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення виконавчого документу до повторного виконання сплинув у вересні 2014 року, і протягом більше семи років стягувач не звертався до виконавчої служби з приводу повторного пред`явлення виконавчого документа. Також суд враховує, що на сьогоднішній день відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 , арешт, накладений на його майно, порушує його право власності, гарантоване Конституцією України, внаслідок чого позивач не має можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

Суд, з урахуванням викладеного вище, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства України, факт наявності для позивача перешкод (у вигляді накладеного і незнятого згодом арешту) у користуванні та розпорядженні його майном, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий», третя особа: Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» (місцезнаходження: 49000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 93, ), третя особа: Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (місцезнаходження: 49051, місто Дніпро, вулиця Богдана Хмельницького, буд. 11, ) про звільнення майна з-під арешту задовольнити повністю.

Скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відлучення, серія та номер: ВП № 38342689 від 10.06.2013 року, прийнятої Індустріальним відділом ДВС Дніпропетровського МУЮ, з номером запису про обтяження 1389564 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 1389564 про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» (місцезнаходження: 49000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 93, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ф.М. Ханієва