РІШЕННЯ

іменем України

19 жовтня 2020 року м.Снігурівка

справа №468/550/20 ц

провадження№2/485/427/20

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Бодрової О.П.,

з участю секретаря с/з Бондаренко С.В.,

учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Павленка В.М.

представника Миколаївської обласної прокуратури Притули М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Снігурівка в залі суду справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Держави в особі Державної казначейської служби України, Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, Прокуратури Миколаївської області, правонаступником якої є Миколаївська обласна прокуратура про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду та витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Баштанського районного суду Миколаївської області з позовом до Держави в особі Державної казначейської служби України, Управління Служби безпеки України в Миколаївської області, Прокуратури Миколаївської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду та витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні.

Позовна заява мотивована тим, що 15.11.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 відомості про те, що у період з червня 2016 року мешканець м.Снігурівка Миколаївської області ОСОБА_1 незаконно займається придбанням та збутом спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації та 17.11.2016 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.359 КК України.

При цьому, в ході досудового розслідування кримінальних проваджень внесених прокурором в ЄРДР за № 0000033 та № 0000065 (в подальшому об`єднані за єдиним № 0000065) були проведені ряд незаконних негласних слідчих (розшукових) дій (НСРД), незаконне повідомлення про підозру, незаконне обрання запобіжного заходу, незаконне проведення особистого огляду (обшуку особи), незаконне проведення огляду внутрішніх приміщень будинку (по суті обшуку), незаконне накладення арешту на майно, вилучення мисливської зброї необхідної йому в роботі та інші процесуальні дії, що обмежували його на недоторканість приватного життя, які призвели до спричинення йому моральної шкоди.

Так, відповідно до клопотання про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 15.06.2016 року (розсекреченого 11.01.2017 року) та ухвали слідчого судді апеляційного суду Миколаївської області від 29.06.2016 року (розсекреченої 16.01.2017 року) в кримінальному провадженні № 0000033 за ч.2 ст.359 КК України надано дозвіл строком на 30 днів та проводились стосовно нього негласні слідчі дії: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, шляхом спостереження, відбору та фіксації, змісту телефонних розмов, іншої інформації та сигналів, які передаються телефонними каналами зв`язку належними позивачу абонентськими номерами, установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу шляхом застосування технічних засобів для локалізації місцезнаходження мобільного терміналу систем зв`язку активованих у мережах операторів рухомого (мобільного) зв`язку, без розкриття змісту повідомлень, що передаються телефонними каналами зв`язку абонентськими номерами.

Відповідно до клопотання про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 27.07.2016 року (розсекреченого 13.12.2016 року) та ухвали слідчого судді апеляційного суду Миколаївської області від 28.07.2016 року (розсекреченої 16.01.2017 року) задоволено клопотання слідчого в кримінальному провадженні №0000033 за ч.2 ст.359 КК України надано дозвіл строком на 60 днів та проводились стосовно нього негласні слідчі дії: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, шляхом спостереження, відбору та фіксації змісту телефонних розмов, іншої інформації та сигналів, які передаються телефонними каналами зв`язку абонентськими номерами; установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу шляхом застосування технічних засобів для локалізації місцезнаходження мобільного терміналу систем зв`язку активованих у мережах операторів рухомого (мобільного) зв`язку, без розкриття змісту повідомлень, що передаються телефонними каналами зв`язку абонентськими номерами.

Відповідно до клопотання про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 27.07.2016 року (розсекреченого 13.12.2016 року) та ухвали слідчого судді апеляційного суду Миколаївської області від 28 липня 2016 року (розсекреченої 16.01.2017 року) задоволено клопотання слідчого в кримінальному провадженні №0000033 за ч.2 ст.359 КК України надано дозвіл строком на 60 днів та проводились стосовно нього негласні слідчі дії: аудіо, відеоконтроль розмов або інших звуків, рухів та дії, пов`язаних з його діяльністю або місцем перебування; візуальне спостереження за особою та її поведінкою або тих з ким вона контактує публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження.

17.08.2016 року на підставі постанови прокурора Миколаївської прокуратури проведено НСРД - контроль за вчиненням злочину.

Відповідно до клопотання про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 28.09.2016 року (розсекреченого 13.12.2016 року) та ухвали слідчого судді апеляційного суду Миколаївської області від 29 вересня 2016 року (розсекреченої 16.01.2017 року) задоволено клопотання слідчого в кримінальному провадженні №0000033 за ч.2 ст.359 КК України, надано дозвіл строком на 60 днів та проводились стосовно нього негласні слідчі дії: аудіо, відеоконтроль розмов або інших звуків, рухів та дії, пов`язаних з його діяльністю або місцем перебування; візуальне спостереження за особою та її поведінкою або тих з ким вона контактує публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження.

Відповідно до постанови про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 29.09.2016 року (розсекреченої 19.10.2016 року), 30.09.2016 проведено контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

30.09.2016 року проведено незаконний огляд місця події від 30.09.2016 року під час якої при обшуку замаскованому під огляд, який проводився біля будинку АДРЕСА_1 , він був обшуканий та в нього вилучені цигарки, мобільний телефон «Леново», грошові кошти в сумі 200 грн купюрою номіналом 200 грн. Також в належному йому будинку АДРЕСА_1 проведено замаскований під огляд незаконний обшук та вилучено грошові кошти.

30.9.2016року належний йому мобільний телефон «Леново» був незаконно оглянутий слідчим СВ УСБУ.

Слідчим СВ УСБУ в Миколаївській області 04.10.2016 року здійснено запит в центр поштового зв`язку №6 Миколаївської дирекції УДППЗ «Укррпошта», щодо отримуваної ним кореспонденції.

Постановою від 15 листопада 2016 року про виділення матеріалів досудового розслідування прокурором з кримінального провадження №0000033 виділено в окреме провадження матеріали за фактом вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.359 КК України під №0000065.

23.11.2016 року слідчий СВ УСБУ в Миколаївській області Станков С.П. за погодженням з прокурором прокуратури Миколаївської області Іщуком А.О. звернувся з клопотанням про обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

29.11.2016 року судом частково задоволено клопотання слідчого та йому обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Крім того в нього в ході досудового розслідування було вилучено особисту мисливську зброю, яка фактично використовувалась ним в роботі.

30.11.2016 року слідчим СВ УСБУ України Станковим С.П. складено та затверджено у прокурора Миколаївської області ОСОБА_2 обвинувальний акт та справа спрямована до суду.

У судовому засіданні переглянуто диски з відеозаписами та прослухано аудіозаписи проведених негласних слідчих (розшукових) дій, досліджено всі надані стороною обвинувачення докази, що кожний раз спричиняло йому додаткові моральні страждання.

Однак, вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2018 року його визнано невинуватим та виправдано у вчиненні інкримінованого правопорушення. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 28 серпня 2019 року, вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2018 року було залишено без змін.

Таким чином, він протиправно перебував під слідством і судом з 29 червня 2016 року (проведення негласних слідчих (розшукових) дій) до 28 серпня 2019 року (постановлення ухвали Миколаївським апеляційним судом), що становить 37 календарних місяців та 29 днів.

Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності йому завдано моральної шкоди, яка полягає в його душевних стражданнях, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, його честь та гідність, а також ділова репутація були принижені правоохоронними органами, які здійснювали досудове розслідування, так як він ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, відчув на собі втручання в приватне життя через проведення з 29 червня 2016 року на протязі всього розслідування негласних слідчих (розшукових) дій, незаконні огляди (обшуки), обрання запобіжного заходу, отримання в різноманітних державних та інших установах даних щодо його майна, що в умовах невеликого населеного пункту, в якому він проживає, фактично веде до оприлюднення інформації про притягнення до кримінальної відповідальності. Крім цього, позивач зазначає що його позбавили можливості займатись улюбленою справою полюванням, вилучивши в нього мисливську зброю з початку досудового розслідування. Вказане окрім того, потягло проблеми на роботі, так як він працював єгерем обходу №1 Снігурівського мисливсько-рибальського господарства та мусив запрошувати інших осіб до проведення санітарних відстрілів та знову ж таки, розголошуючи причини відсутності особистої зброї.

Справедливою грошовою компенсацією заподіяних йому моральних страждань вважає суму в 179316 грн 56 коп (37 повний місяць * 4723 грн + 4565 грн 56 коп (4723,00 : 30 днів * 29 днів)), що визначена в мінімальних межах визначених законом, з розрахунку одного розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом, станом на час розгляду справи, з врахуванням встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» розміру мінімальної заробітної плати, який становить 4723,00 грн.

Крім того, позивачем витрачено на професійну правничу (юридичну) допомогу під час досудового розслідування та в судах всіх інстанцій 55387 грн 34 коп..

Враховуючи викладене, з урахуванням неодноразових уточнень позовних вимог, як у письмовому вигляді так і у судовому засіданні щодо понесених судових витрат, позивач остаточно просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на його користь 179316 грн 56 коп на відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду в кримінальних провадженнях №№ 000033 від 14.05.2016 року та № 0000065 від 14.11.2016 року, витрати на професійну правничу допомогу у вказаних кримінальних провадженнях у сумі 55387 грн 34 коп..

08 вересня 2020 року до суду надійшов відзив Прокуратури Миколаївської області, правонаступником якої є Миколаївська обласна прокуратура. Так у відзиві зазначено, що позивач перебував під слідством та судом з 17 листопада 2016 року (повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення) по 28 серпня 2019 року (постановлення ухвали Миколаївським апеляційним судом), що складає 33 місяці 11 днів. Враховуючи це позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого. Однак, при визначенні такого розміру слід виходити з часу незаконного перебування під слідством та судом, а також розміру мінімальної заробітної плати, яка на час розгляду справи в суді, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» з 01 вересня 2020 року складає 5000 грн, тобто 33 місяців * 5000 грн = 165000 грн + 1833 грн (сума 11 днів), що становить 166833 грн. Позовні вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в кримінальних провадженнях у розмірі 55387 грн 34 коп вважають безпідставними, оскільки відповідно до ст. 118 КПК України, витрати на правову допомогу є процесуальними витратами у кримінальному провадженні і питання про їх відшкодування суд вирішує у вироку суду або ухвалою. Судові витрати позивачем документально не підтверджені та не доведені /а.с.65-70/.

10 вересня 2020 року до суду надійшов відзив Державної казначейської служби України, у якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, посилаючись на те, що останнім не надано жодних доказів у підтвердження спричиненої йому моральної шкоди, наявності моральних страждань та в чому вони полягають. Поміж тим зазначає, що позивач перебував під слідством та судом з 17.11.2016 по 28.08.2019, в сукупності 33 місяці та 11 днів. З приводу витрат на професійну правову (правничу) допомогу, зазначає що такі витрати документально не підтверджені /а.с.87-91/.

22 вересня 2020 року до суду надійшов відзив Державної казначейської служби України на уточнену позовну заяву, в якому зазначено що наділення органів Казначейства повноваженнями щодо виконання судових рішень про стягнення коштів з Державного бюджету України не вказує на безумовний обов`язок останніх нести юридичну відповідальність за діяння держави та створення нею органів. Відповідачем є Держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган, чи Держава в особі органу Державної казначейської служби України /а.с.124-125/.

01 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, у якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі за відсутності належних і достатніх доказів на підтвердження заявлених вимог /а.с.132-142/.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 04 травня 2020 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю на розгляд до Снігурівського районного суду Миколаївської області /а.с.47-48/.

Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження /а.с.57-59/.

Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті /а.с.117/.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили суд позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник позивача пояснив суду, що ними охоплено період з початку здійснення негласних слідчих дій, оскільки під час оперативно розшукової діяльності відбулося втручання в інтимне та приватне життя позивача. В чому саме полягає моральна шкода, позивачем детально викладено у позовній заяві. Звертає увагу суду, що позивач встановлював супутникове телебачення у місті, але після цієї справи люди відмовляються від його послуг, що негативно впливає на його майнове становище.

Представник Миколаївської обласної прокуратури не заперечував проти задоволення вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди завданої йому внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого, але в іншому розмірі 166833 грн, з урахуванням перебування позивача під слідством та судом з моменту повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення 17 листопада 2016 року по дату постановлення ухвали Миколаївським апеляційним судом 28 серпня 2019 року, що складає 33 місяці 11 днів та розміру мінімальної заробітної плати, яка на час розгляду справи в суді, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» з 01 вересня 2020 року складає 5000 грн. При цьому звернув увагу суду, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі її доведення. В частині решти позовних вимог просив відмовити.

Представники Державної казначейської служби України та Управління Служби безпеки України в Миколаївській області у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, у задоволенні позову просили відмовити з мотивів викладених у відзивах.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Суд, дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, матеріали кримінальної справи №485/1576/16-к, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника Миколаївської обласної прокуратури, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 листопада 2016 року прокурором прокуратури Миколаївської області до Єдиного реєструдосудових розслідувань за № 0000065 були внесені відомості про те, що в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000033 встановлено, що у період з червня 2016 року мешканець м.Снігурівка Миколаївської області ОСОБА_1 незаконно займається придбанням та збутом спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації /а.с.181/.

17 листопада 2016 року слідчим СВ УСБУ в Миколаївській області Станковим С.П. в рамках кримінального провадження № 0000065 ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.359 КК України (незаконне придбання та збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації) /а.с.180/.

Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 359 КК України та відповідно призначено покарання /а.с.191-197/.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 15 серпня 2017 року вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2017 року було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції /а.с.198-201/.

Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2018 року ОСОБА_1 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 359 КК України було визнано невинуватим та виправдано, у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення /а.с.157-164/.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року виправдувальний вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2018 року залишено без змін /а.с.165-173/.

Постановою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року залишено без змін ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року /а.с.174-179/.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить із такого.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди , відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини цього органу.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

При цьому, частинами 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно вимог ч.ч. 2, 3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Крім того, право на відшкодування шкоди в повному обсязі гарантоване й ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, норми якої згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом національного права.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 своєї постанови № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року з відповідними змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

У постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості».

При вирішенні вказаного спору, суд враховує фактичні обставини справи, особливості впливу події незаконного притягнення до кримінальної відповідальності на особу позивача, тривалість перебування позивача під слідством і судом, глибину його переживань у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, вимушені зміни у його житті.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.10.1999 року № 9-рп/99 у справі № 1-15/99, яке є обов`язковим до виконання та яким надавалося тлумачення, з якого моменту особа вважається притягнутою до кримінальної відповідальності, передбачено що притягнення до відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчинені злочину.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 43 КПК України виправданим у кримінальному провадженні є обвинувачений, виправдувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року (провадження № 6-2203цс15), відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

У своїх численних рішеннях Європейський Суд з прав людини зазначає, що компенсація моральної шкоди має бути адекватною.

Встановивши обставини справи, здійснивши системний аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивачу було заподіяно моральну шкоду, право на відшкодування якої, він набув на підставі виправдувального вироку суду.

Суд погоджується з твердженнями позивача ОСОБА_1 про заподіяння йому моральної шкоди внаслідок дій органу досудового розслідування, однак не погоджується із мінімальним розміром відшкодування, який ним розраховано в сумі 179316 гривень.

Позивач зазначає, що протягом усього строку досудового розслідування, а саме з 29 червня 2016 року щодо нього незаконно проводились негласні слідчі дії та з 17 листопада 2016 року (час повідомлення про підозру) він перебував під слідством та судом по 28 серпня 2019 року (постановлення ухвали Миколаївським апеляційним судом), що становить 37 календарних місяців та 29 днів, та відповідно визначає розмір моральної шкоди в мінімальних межах визначених законом, з розрахунку одного розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, станом на час розгляду справи, всього 179316 грн 56 (37 місяців * 4723 грн + 4565,56 грн (29 днів)).

З урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 9-рп/99 від 27.10.1999 року, суд приходить до висновку про те, що початком періоду, з якого слід обчислювати нарахування моральної шкоди буде 17 листопада 2016 року - дата оголошення позивачу підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а не 29 червня 2016 року, як зазначено позивачем у наданому ним розрахунку.

Враховуючи норми КПК України, а також ту обставину, що вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2018 року залишено без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 12 лютого 2020року, то саме з датою постановлення ухвали Миколаївського апеляційного суду (що мало місце 28 серпня 2019 року) позивач вважається таким, що реабілітований та позбавлений будь-яких обмежень у правах, а кримінальне переслідування відносно нього - завершеним.

Отже, період, за який позивачу підлягає відшкодуванню заподіяна моральна шкода слід обраховувати з 17 листопада 2016 року до 28 серпня 2019 року, й такий складатиме 33 місяці 11 днів.

При розрахунку розміру завданої позивачу моральної шкоди, суд виходить із розміру мінімальної заробітної плати в сумі 4723 гривні, встановленої з 01 січня 2020 року статтею 8 Закону України "Про державний бюджет на 2020 рік".

Таким чином, мінімальний розмір відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди, обрахований відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» складатиме: 4723 х 33 + (4723 : 30 х 11) = 155859 + 1731,77 = 157590,77 гривень, де 4723 гривень - розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2020 року, 33 - кількість місяців перебування позивача під слідством і судом, 30 - середня кількість днів у місяці, 11 кількість днів перебування позивача під слідством і судом.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відтак на користь позивача підлягає стягненню 157590,77 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Суд критично сприймає твердження представників відповідачів про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з тих підстав, що позивачем не надано жодних доказів у підтвердження спричиненої йому моральної шкоди, наявності моральних страждань та в чому вони полягають, які спростовані вище наведеним. При цьому, пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду, від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Згідно з частиною першою статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, відтак, з Державного бюджету України на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути грошові кошти у сумі 157590,77 гривень.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні під час досудового розслідування та суду, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 4 статті 3 «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Позивачем доведено, що у відповідності до договорів про надання професійної правничої (юридичної) допомоги від 22.11.2016 року, 09.12.2016 року, 07.03.2017 року, 05.09.2017 року, 30.11.2017 року, 12.12.2018 року, 10.12.2019 року підписаних з адвокатом Павленко В.М. та актів про надання послуг (виконаних робіт) від 03.01.2017 року, 03.01.2018 року, 03.01.2019 року, 05.01.2020 року, ним витрачено на правничу (юридичну) допомогу під час досудового розслідування та в судах всіх інстанцій 55387 грн 34 коп. Вказана сума вирахувана виходячи з часу затраченого адвокатом на підготовку процесуальних документів під час досудового розслідування, участі в процесуальних діях в ході досудового розслідування, підготовки документів, участі в судових засіданнях та прожиткового мінімуму на одну особу, який діяв на той час, що підтверджено наявними в матеріалах справи договорами про надання професійної допомоги, актами про надання послуг (виконаних робіт) за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки, квитанціями на підтвердження оплати за актами наданих послуг на суму 55387,34 грн, копією ордеру на надання правничої правової допомоги /а.с.17-44/.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 157590,77 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 55387,34 грн в рахунок відшкодування понесених витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні. У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищенаведені вимоги процесуального Закону, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 23, 1167, 1173, 1176 ЦК України, «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» № 266/94-ВР від 01.12.1994 року, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Держави в особі Державної казначейської служби України, Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, Прокуратури Миколаївської області, правонаступником якої є Миколаївська обласна прокуратура про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду та витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 157590,77 грн ( сто п`ятдесят сім тисяч п`ятсот дев`яносто грн сімдесят сім копійок) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 55387,34 грн ( п`ятдесят п`ять тисяч триста вісімдесят сім грн тридцять чотири копійки) в рахунок відшкодування понесених витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні.

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням п.п. 15.5 п.15 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд Миколаївської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2020 року.

Суддя О.П.Бодрова