Справа № 740/3677/20
Провадження № 2/740/1214/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Гагаріної Т.О.,

за участі секретаря судових засідань Полторацької В.М.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Лосинівської селищної ради, про визнання права власності на житловий будинок, -

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_6 , на момент смерті, остання проживала, була зареєстрована та була власником колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_7 , разом з нею за вказаною адресою були зареєстровані та проживали позивач та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що відноситься до типу колгоспний двір із надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Постановою державного нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори № 66/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на ім`я ОСОБА_13 свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною вище адресою.

Мотивом відмови нотаріуса послугувало те, що у правовстановлюючому документі вказано, що житловий будинок належить колгоспному двору, при цьому зазначено лише саму голову колгоспного двору, а інформація про інших членів двору відсутня, в той час як згідно наданих довідок сільською радою та будинковою книгою вбачається, що в будинку разом з померлою проживали i інші особи, якi мають право на частку в майні колгоспного двору, у зв`язку з чим оформити спадщину неможливо.

Позивач просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

В підготовче судове засідання позивач не з`явився, проте його представник подав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи провести без його участі.

У підготовче судове засідання відповідачі не з`явилися, подали до суду письмові заяви, в яких вимоги позовної заяви визнали та просять справу розглядати у їх відсутності.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч.3 ст.211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи та подані докази, розглянувши письмові заяви позивача та відповідачів, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . належав на праві власності колгоспному двору, головою якого була мати позивача ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про право власностіна житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Лосинівської селищної Ради народник депутатів Ніжинського району Чернігівської області 15 вересня 1989 року на підставі рішення № 12 від 31 березня 1989 року, зареєстрованого Ніжинським міжміським бюро технічної інвентаризації 15 вересня 1989 року за реєстровим № 64 в реєстровій книзі № 1, довідкою Лосинівської селищної ради № 201 від 22.07.2020.

Згідно довідки Лосинівської селищної ради № 202 від 22.07.2020 підтверджується, що на момент смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані: ОСОБА_13 син; ОСОБА_8 невістка; ОСОБА_9 внук; ОСОБА_14 внука; ОСОБА_11 внука; ОСОБА_12 сестра.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 за актовим записом № 62, ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що відноситься до типу колгоспний двір із надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

З метою оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, однак отримав відмову, оскільки житловий будинок належить колгоспному двору, при цьому зазначено лише саму голову колгоспного двору, а інформація про інших членів двору відсутня, в той час як згідно наданих довідок сільською радою та будинковою книгою вбачається, що в будинку разом з померлою проживали i інші особи, якi мають право на частку в майні колгоспного двору, у зв`язку з чим оформити спадщину неможливо.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року №20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Те, що ОСОБА_6 є матір`ю позивача, підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно ст.123 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Позивач прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном, постійно проживаючи на день смерті матері у спадковому будинку, що підтверджується довідкою № 202 від 22.07.2020.

Інші члени колгоспного двору, відповідачі по справі, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не претендують на спадкове майно і на частку у колишньому колгоспному дворі та не заперечили проти визнання права власності в цілому на спадковий будинок за позивачем, про що вказали в своїх письмових заявах, які поступили до суду у встановленому порядку.

Лосинівська селищна рада, а собі сільського голови також не заперечив проти визнання права власності в цілому на спадковий будинок за позивачем.

За таких обставин, у відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України- спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права.

Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ст.ст.346,347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Відповідачі подали до суду письмові заяви, в яких не заперечують щодо позовних вимог позивача і просять їх задовольнити.

Згідно звіту про оцінку майна № 181116-002, вартість житлового будинку за вказаною вище адресою складає - 68 084,00 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі по 840 грн 80 коп.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого ними судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачами позову.

Доказів понесення будь-яких витрат відповідачами при розгляді даної справи суду надано не було.

Керуючись ст.ст.12, 13, 89, 142, 178, 200, 206, 211, 247, 259, 264-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_15 (АДРЕСА_2 , РНОКППНОМЕР_3 ) в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.О.Гагаріна