Справа №557/1805/19
Провадження №2/557/166/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року смт.Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Пацка Д.В.

секретар судового засідання Довгалець Н.М.

за участю представника ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) адвоката Поліщук О.В.

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Гоща в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Гощанської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Деснянського району в м. Києві районної державної адміністрації, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 третя особа - Служба у справах дітей Гощанської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. Обґрунтовуючи первісний позов позивач ОСОБА_4 зазначив, 26 липня 2015 року між первісним позивачем та первісним відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу мають дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2019 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано. При цьому зазначає, що ОСОБА_1 при розірванні шлюбу, питання про визначення місця проживання дитини не ставила.

Зазначає, що у листопаді 2019 року, ОСОБА_1 самовільно забрала дитину та зникла в невідомому напрямку, у зв`язку з цим, ОСОБА_4 звернувся до Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, при цьому останній зазначає, що йому стало відомо, що ОСОБА_5 проживає разом з ОСОБА_1 за її місцем проживання.

Первісний позивач зазначає, що в інтересах дочки ОСОБА_5 , остання має проживати саме з ним. Окрім того, зазначає, що ОСОБА_1 не має постійного доходу, для матеріального забезпечення умов проживання дочки.

А тому, посилаючись на норми ст. ст. 19, 160, 161 Сімейного кодексу України, просить визначити місце проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ОСОБА_4 .

Адвокат Поліщук О.В., яка діє в інтересах первісного відповідача ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Деснянського району в м. Києві районної державної адміністрації, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.

Свої вимоги мотивує тим що, після припинення шлюбу, ОСОБА_5 разом з первісним відповідачем по справі та перебуває на її утриманні.

Зазначає, що внаслідок укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 від 28 січня 2020 року, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_1 переїхала проживати в м. Київ.

Зазначає, що опікується та матеріально забезпечує ОСОБА_5 , піклується її здоров`ям, навчанням, розвитком, а тому донька має бути залишена проживати саме з нею. Тим більше, що цього хоче і сама донька.

При цьому, зазначає, що ОСОБА_4 ухиляється від утримання дитини, у добровільному порядку допомагати по утриманню дитини відмовляється, хоча є працездатним та має заробіток.

А тому посилаючись на норми ст. ст. 157, 161,180-182, ст. 183 Сімейного кодексу України, просить визначити місце проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_1 .. Стягнути з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму та судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2020 року було прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2020 року залучено до участі у розгляді справи Службу у справах дітей Гощанської районної державної адміністрації.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2020 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином у передбаченому законом порядку.

Відповідачка за первісним позовом, ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засідання первісний позов не визнали, та заперечили проти обставин, викладених в позові. Підтримали зустрічний позов з підстав, викладених у ньому.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Гощанської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явились. Подали заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Деснянського району в м. Києві районної державної адміністрації в судове засідання не з`явились, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку.

Заслухавши пояснення первісного відповідача ОСОБА_1 , представника первісного відповідача ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі, який рішенням по справі № 557/469/19 Гощанського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2019 року було розірвано.

За час шлюбу у них народилася донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 29 січня 2018 року, батьком дитини є ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_1 ..

Згоди між батьками з ким буде проживати дитина, не досягнуто. На час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді малолітня донька ОСОБА_5 проживає з матір`ю ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 проживає в трьохкімнатному одноповерховому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Опалення пічне, є водопостачання. В будинку проводяться ремонтні роботи. В кімнаті батька є дитяче ліжко, іграшки. ОСОБА_4 є військовослужбовцем, зарекомендував себе з позитивної сторони, спиртні та наркотичні речовини не вживав. Вказана інформація підтверджується характеристикою Тучинської сільської ради Гощанського району Рівненської області від 14 листопада 2019 року, службовою характеристикою від 31 жовтня 2019 року, актом обстеження матеріально-побутових умов від 18 травня 2020 року.

Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Київ державної адміністрації від 25 серпня 2020 року, прийняла рішення про доцільність залишення малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на проживання з матір`ю.

У ході розгляду справи судом встановлено, що дитина сторін ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент прийняття рішення не досягла десяти років, у зв`язку із чим, та на підставі положень ст. 160 СК України місце проживання доньки повинно визначатися лише за згодою батьків.

Згідно з ч.1, 2ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Обоє батьків позитивно характеризуються.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України та ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Однак, згідно п. 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Мати дитини має постійне місце проживання та джерело існування, вона створила належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини.

В справі не встановлено виняткових обставин у розумінні положень ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю.

Наведене узгоджується з правовим висновком ВСУ у справі № 6-2445цс 16 від 14 грудня 2016 року.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи встановлені в ході судового розгляду вищезазначені обставини, комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Київ державної адміністрації від 25 серпня 2020 року та виходячи з інтересів дитини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню і слід визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 ..

Крім того, батько дитини у разі визначення місця проживання їх з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно доньки та участь у її вихованні і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Щодо позовних вимог в частині сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд прийшов до наступного висновку.

Стаття 180 СК України вказує, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, що зазначено в ч.2 ст.181 СК України. Будь-які письмові договори про сплату аліментів сторони не укладали.

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, № 3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно із ч.3 ст.181 СК України.

Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 8 липня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2020 рік» установлено, що прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривні, з 1 липня - 1859 гривень.

Тобто, для забезпечення гармонійного розвитку дітей кожному з батьків з 1 січня 2020 року необхідно на їх утримання надавати не менше 890 грн., станом на 1 липня 2020 року 930 грн.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення, відповідно до ст. 182 СК України.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у приписах ч.2 ст.182 СК України.

У відповідності до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи інтереси дитини сторін, розмір прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище позивача та відповідача, який, будучи працездатною, молодою людиною, маючи задовільний стан здоров`я, інших аліментних зобов`язань не має, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст.183 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі в розмірі . щомісячно, в розмірі 1/4 частки всіх доходів, не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 18 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, що буде достатніми для забезпечення розвитку дитини.

За таких обставин позов в частині сплати аліментів підлягає слід задовольнити.

На підставі статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 82, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , про визначення місця проживання дитини, відмовити повністю.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини,- задовольнити повністю.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 (одна четверта) частини всіх його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 18.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі - сплачену суму судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі - судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до "Прикінцеві положення" ЦПК України пункту 3 :

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Первісний позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

Первісний відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 11.11.2020 року.

С у д д я Д.В. Пацко