РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

за участю секретаря Давиденко Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (місце знаходження: м. Київ, вул. Р.Окіпної, 8Б) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору. При цьому посилається на те, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 31 березня 2016 року було укладено кредитний договір № 6036 на підставі якого видано кредит у сумі 32994,78 грн. 19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинялося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал». На баланс ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором № 6036 від 31 березня 2016 року.

Відповідач всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення банку, не виконував свої зобов`язання довготривалий час. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 23 липня 2019 року складає 55878,32 грн., з яких:

- 21980,09 грн. заборгованість за кредитом;

- 13968,17 грн. - заборгованість процентами;

- 0 грн. - заборгованість за комісією;

- 19930,06 грн. - штрафні санкції.

У зв`язку з зазначеним, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором № 6036 від 31 березня 2016 року та витрати по сплаті судового збору у сумі 1921 грн. 00 коп.

Ухвалою судді від 13.09.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що повністю заперечує проти заявлених позовних вимог у зв`язку з необґрунтованістю.

Вказавши, що 23 квітня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. було вчинено виконавчий напис про стягнення з - ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», невиплачених в строк грошових коштів в розмірі 45 065,71 грн. 24 травня 2019 року, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва - Юхименко О. Л., на виконання виконавчого напису від 23 квітня 2019 року, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Позаяк будь - яких повідомлень банку про винесення виконавчого напису, погодження суми заборгованості, відповідач не отримував.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто, банком вже здійснюється стягнення заборгованості за кредитним договором №6036 від 31 березня 2016 року.

У випадку задоволення позовної заяви Богунським районним судом м. Житомира, буде відкрито ще одне виконавче провадження і стягнення буде відбуватись і за рішенням суду, і за виконавчим написом.

Позивачем вказана ціна позову 55 878, 32 гривень, при цьому, в абзаці 1 позовної заяви зазначається, що Банком було видано кредит у сумі 32 994, 78 гривень.

В абзаці 7 цієї ж позовної заяви, зазначається вже наступне: "Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість Відповідача перед позивачем станом на 23 липня 2019 року складає 55 878, 32 грн., з яких: 21 980, 09 грн. - заборгованість за кредитом; 13 968, 17 грн. - заборгованість процентами; 0 грн. - заборгованість за комісією; 19 930,06 грн. - штрафні санкції".

Тобто, банк звернувся до суду з позовною заявою, в якій містяться суми боргу непідверджені жодними документами. Не зрозуміло яким чином здійснювалось нарахування заборгованостей по комісії, по штрафним санкціям, тощо. Розрахунки взагалі відсутні.

Представник позивача, АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав (а.с. 74).

Відповідач у судове засідання не з`явився, від представника відповідача Антонович О. С. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за наявності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків.

Судом встановлено, що 31 березня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6036, на підставі якого видано кредит.

Відповідно до п. 1.1. Статуту АТ «ПУМБ», останній є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» і АТ «Банк Ренесанс Капітал», в результаті реорганізації АТ «Банк Ренесанс Капітал`шляхом приєднання до Банку, згідно рішення загальних зборів акціонерів Банку (протокол № 68 від 14 березня 2015 року) та згідно рішення єдиного акціонера АТ «Банк Ренесанс Капітал»(рішення № 2 від 14 березня 2015 року).

Згідно пункту 2.1. загальних умов, банк зобов`язується відкрити Рахунок і видати Клієнту Картку та протягом строку її дії забезпечувати можливість здійснювати операції з її використанням, надавати інші послуги згідно з Договором, а Клієнт зобов`язується оплачувати послуги Банку у відповідності до цього Договору та чинних Тарифів.

Банк має право на умовах, визначених договором та протягом строку його дії, встановити клієнту ліміт овердрафту та строк користування овердрафтом, а також змінювати їх, письмово повідомивши про це клієнта, шляхом направлення письмового повідомлення, не пізніше 5 днів до дати встановлення/зміни (п.3.3.3. договору).

Пунктами 3.2.7., 3.2.8. загальних умов визначено, що клієнт зобов`язаний щомісячно здійснювати погашення заборгованості за Овердрафтом, що виникла у Розрахунковому періоді, шляхом поповнення Рахунку на кожну Розрахункову дату коштами у розмірі, що є не меншим Мінімального платежу. Щомісячно в повному обсязі сплачувати Проценти за користування Овердрафтом й Несанкціонованим овердрафтом, нараховані штрафні санкції (за наявності), а також погашати іншу заборгованість, що виникла у Розрахунковому періоді, шляхом поповнення Рахунку на кожну Розрахункову дату коштами у відповідному розмірі.

Позивачем стверджується в позовній заяві, що на підставі кредитного договору №6036 відповідачеві видано кредит, суму якого не можливо прочитати згідно наданої заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.7), де зазначено кредитний ліміт 1000 грн.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів відкриття відповідачеві рахунку і видачі йому картки, дати її вручення відповідачеві, повідомлення йому пін-коду, зміни ліміту овердрафту.

До позовної заяви не додається ні кредитний договір, ні конкретний розрахунок суми заборгованості, з якого чітко повинно бути видно, коли та в яких розмірах повинні здійснюватись внески на оплату кредитного боргу. Також банком не надано графіку погашення заборгованості, з якого б можна було встановити, коли та в яких розмірах повинні були здійснюватись платежі та встановити за які саме проміжки часу виникла заборгованість, та коли було здійснено нарахування штрафних санкцій та відсотків.

У наданій позивачем виписці з рахунка ОСОБА_1 за кредитним договором №6036 зазначається заборгованість відповідача перед банком станом на 23 липня 2019 року в сумі 55878,32 грн., натомість дана виписка не є бухгалтерським документом, що підтверджує заборгованість за кредитним договором, не містить відомостей про те, коли утворилася заборгованість та чи здійснювались погашення і коли саме.

Відповідно до копії виконавчого напису здійсненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. від 23.04.2019 року, яким звернено стягнення з громадянина ОСОБА_1 за кредитним договором №6036 від 31.03.2016 року, сума загальної заборгованості складає: 44565,71 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8518,83 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту 10823,7 грн.; строкова заборгованість за комісією 0,00 грн.; строкова заборгованість за процентами 726,26 грн.; неустойка за порушення зобов`язань по кредиту 11570,93 грн. (а.с. 68)

Відповідач ОСОБА_1 не отримував письмову вимогу (повідомлення) про сплату заборгованості за кредитним договором, так як перебував та брав участь в антитерористичних операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванняв районі проведення операції об`єднаних сил ОТУ «Схід» (а.с. 35, 70-73).

Постановою від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17), Велика Палата Верховного Суду, вказала наступне: " У заяві позичальника від 31 березня 2016 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 31 березня 2016 року, посилався на Витяг з договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб «Скарбничка+» «Скарбничка», «У розстрочку», як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодилася з ними, підписуючи заяву №6036 від 31.03.2016 року про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також те. шо вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, шо додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх Форм власності, у тому числі банками, та Фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідач являється учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та перебуває на військові службі з 05 червня 2015 року. Починаючи з 12 жовтня 2018 року по 12 березня 2019 року, останній перебував у зоні проведення операції Обєднаних сил (а.с. 70-73), а відтак жодні штрафні санкції та відсотки не можуть нараховуватись та стягуватись.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати вимогам ст. 81 ЦПК України та встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XIIспоживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівніпринципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
З урахуванням наведених вище суперечностей в наданих позивачем доказах та повідомлених представником позивача у позові обставинах, а також з урахуванням того, що вищезазначена виписка з рахунка за формою та змістом фактично не є випискою по рахунку (особливо з урахуванням посилання в ній на «суму плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису»), суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження як видачі відповідачеві кредитних коштів, так і на підтвердження розміру заборгованості.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі №221/5089/16-ц, - у матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредитної картки, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, отже суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28 серпня 2019 року в справі №755/16198/15-ц, - застосувавши при ухваленні судових рішень принцип диспозитивності та справедливості, суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог.
Крім того, слід зауважити, що кредитним договором від 20 березня 2012 року встановлено строк користування овердрафтом 36 місяців.
За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку, на який надається позика.
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18; від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18; від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.
Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача.
На підставі викладеного та керуючись статтями 207, 526, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, статтями 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволені позовної заяви Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (місце знаходження: м. Київ, вул. Р.Окіпної, 8Б).

Відповідач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОККП НОМЕР_2 ).

Суддя Н. Ф. Слюсарчук