Справа № 482/283/20
Номер провадження 2/482/281/2020

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Демінської О.І., секретар судового засідання Мозгова В.В., Єфімова О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Новоодеської державної нотаріальної контори Магда Ганна Володимирівна, про визнання договору дарування недійсним та виключення майна зі складу спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа - державний нотаріус Новоодеської державної нотаріальної контори Магда Ганна Володимирівна, про визнання договору дарування недійсним та виключення майна зі складу спадщини.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 12.07.2001 року, посвідченого Новоодеською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-1266, ним було набуто право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . З того часу він проживає і зареєстрований за вказаною адресою, іншого житла не має. Проживав в будинку разом із дружиною ОСОБА_3 до моменту її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого вона була знята з реєстрації місця проживання.

Через похилий вік, та стан здоров`я, потребуючи матеріальної допомоги та догляду, він з метою забезпечити себе сторонній догляд, матеріальної допомоги, лікування у разі необхідності, бажаючи передачі належного йому на праві власності житлового будинку доньці ОСОБА_4 у спадок останній, уклав з нею 14.05.2012 року фактично, не розуміючи, що позбавляється при цьому права власності на будинок, договір дарування, який був посвідчений державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Магдою Г.В., зареєстрований в реєстрі за №1-934.

Також вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 його донька ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилася спадщина. Він, як батько померлої ОСОБА_4 , та її син, ОСОБА_2 , звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. З того часу відповідач ОСОБА_2 став йому погрожувати, що виселить з будинку.

Посилаючись на те, що наміру на відчуження належного йому житлового будинку не мав, під час підписання договору не розумів, що вже не зможе володіти будинком, бути там зареєстрованим, проживати в ньому і що може в подальшому опинитися на вулиці, не маючи іншого житла, ключі від житлового будинку своїй обдарованій доньці не передавав, продовжував сплачувати комунальні послуги, залишився проживати у будинку самостійно, стверджує, що оспорений ним договір уклав під впливом помилки, уклавши угоду, яка реальних наслідків для сторін не створила, просить про визнання договору дарування житлового будинку від 14.05.2012 року недійсним та виключити житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зі складу спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 18.02.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які позивачем було усунуто.

Ухвалою суду від 02.03.2020 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано з Новоодеської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач у судове засідання не з`явився, направивши до суду свого представника.

Представник позивача адвокат Маркін С.І., будучи присутнім у судовому засіданні 05.10.2020 р., в подальшому у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій проти задоволення позову заперечив, пославшись на його безпідставність, а також вважав строк звернення позивача до суду із заявленими позовними вимогами пропущеним.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлено наступне.

14.05.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір дарування належного позивачу жилого будинку з господарськими та побутовими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний договір посвідчено державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Магда Г.В. 14.05.2012 р. та зареєстровано в Реєстрі за №1-934.

Відповідно до умов договору його сторонами підтверджено, що вони діють добровільно і перебуваючи про здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомленні нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин.

Згідно з п.7 Договору дарувальник передає обдаровуваній в момент підписання договору дарування технічний паспорт та ключі від житлового будинку: 14.05.2012 р., що свідчить про те, що передача жилого будинку відбулась.

Право власності на вказаний жилий будинок за ОСОБА_4 зареєстровано у встановленому законом порядку 25.07.2012 р. ( витяг про державну реєстрацію прав РКП «Новоодеське РБТІ»).

ОСОБА_4 , яка згідно зі свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 13.08.2019 р. та даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, сформованого 13.08.2019 р., є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 06.02.2019 р.)

За матеріалами спадкової справи №22/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 після її смерті з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Спадкоємці за законом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 надали заяву про відмову від прийняття спадщини.

Відповідно до довідки №1 від 22.01.2020 р. виконавчого комітету Дільничної сільської ради Новоодеського району Миколаївської області ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 з 20.09.1991 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даними довідки виконкому Новоодеської міської ради №40501 від 21.01.2020 р. та будинкової книги підтверджується, що ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 16.12.1998 р. по теперішній час. Інших осіб за вказаною адресою не зареєстровано.

ОСОБА_1 призначалася субсидія на здійснення оплати комунальних послуг у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно поданим до суду квитанція, оплата комунальних послуг за вказаною адресою в тому числі за період з січня 2012 року по січень 2020 р. здійснювалася від імені ОСОБА_1 .

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , будучи допитаними судом, підтвердили факт проживання їх батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 самостійно, а також і самостійне здійснення ним оплати комунальних послуг. Також вказали, що наміру передавати право власності на належний йому жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 він не мав, як і будь-якого іншого житла для проживання, ключів від житлового будинку нікому не передавав, вказував, що передасть будинок у спадок тому, хто його догляне.

Встановлені судом обставини відповідачем не заперечувалися.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що п.7 оспореного Договору, згідно з яким в момент укладення договору дарування відбулася передача ключів від житлового будинку до обдаровуваної особи, суперечить дослідженим у справі доказам, а факт проживання дарувальника у жилому будинку, щодо якого укладено договір дарування, оплату ним спожитих комунальних послуг, відсутність у нього будь-якого іншого нерухомого майна, є встановленим.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.

Зазначені положення узгоджуються з нормами частини 1 статті 203 та частини 1 статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Згідно з статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно до ст.ст. 16, 203, 215ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Згідно зі статтею 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення.

Під помилкою у цьому випадку слід розуміти таке неправильне сприйняття суб`єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на волевиявлення особи, за відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншій особі без отримання взаємної винагороди.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку: неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Такими обставинами є вік позивача, стан його здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживання в спірному житлі після укладення договору дарування.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду України, викладені ним у постановах від 21 жовтня 2015 року у справі №6-202цс15, від 11 листопада 2015 року у справі №6-112цс15, від 2 грудня 2015 року №6-2087цс15 і від 27 квітня 2016 року у справі №6-372цс16, наявність чи відсутність помилки неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати у спірній квартирі після укладення договору дарування.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач, який є особою похилого віку, не маючи іншого житла, продовживши проживати у спірному житлі, не передавши ключі від нього обдаровуваній особі, не маючи наміру передати його у власність іншій особі, помилився щодо правової природи договору, який він уклав.

Твердження відповідача щодо пропуску позивачем строк звернення до суду із позовом про визнання договору дарування недійсним є безпідставними, оскільки про порушене своє право, в тому числі і на проживання в будинку, позивач дізнався лише після смерті обдаровуваної за оспореним договором даруванням ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто саме з цього часу і має відліковуватись строк звернення до суду із позовом про захист його порушених прав.

За такого, позовні вимоги щодо визнання договору дарування недійсним підлягають задоволенню.

Враховуючи, що обдаровувана за цим договором ОСОБА_4 померла, жилий будинок, договір щодо дарування якого визнаний судом недійсним, не може спадуватися після її смерті, підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо виключення цього будинку зі складу спадкового майна відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1681 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Новоодеської державної нотаріальної контори Магда Ганна Володимирівна, про визнання договору дарування недійсним та виключення майна зі складу спадщини - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений 14.05.2012 року державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Магдою Г.В., за реєстровим №1-934.

Виключити будинок АДРЕСА_1 зі складу спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 1681 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя О.І. Демінська

Повне рішення складено 23.12.2020 р.