ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» грудня 2020 року

м. Харків

справа № 628/471/19-ц

провадження № 22ц/818/3772/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

за участю секретарів - Колосовської А.Р., Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 , представниця позивачки - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 , представник відповідача - ОСОБА_4 ,

третя особа - Служба у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 , представник позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_4,

відповідачка за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , представниця відповідачки за зустрічним позовом - ОСОБА_2,

третя особа за зустрічним позовом - Служба у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 05 травня 2020 року в складі судді Клімової С.В.

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області про визначення місця проживання дитини.

Позовна заява мотивована тим, що вона з ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 січня 2018 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказала, що 18 грудня 2018 року відповідач без її згоди забрав дитину, повів до лікаря, а потім відвіз до м. Харкова без речей, у зв`язку з чим вона звернулася до поліції. Зазначене стало підставою для звернення до суду з позовом у цій справі.

Просила визначити місце проживання дитини - малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області про визначення місця проживання дитини.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що місце проживання їхнього малолітнього сина ОСОБА_5 зареєстровано за його адресою, а саме: АДРЕСА_2 .

Вказав, що він з ОСОБА_1 проживав спільно нетривалий час. При цьому постійно та добровільно надавав їй грошові кошти, купував речі. З 2016 року добровільно став сплачувати аліменти на дитину.

Зазначив, що протягом подружнього життя ОСОБА_1 не піклувалася про побудову сімейних відносин на почуттях поваги та взаємодопомоги, не виконувала обов`язки дружини, не поважала його працю для сім`ї, не висловлювала бажання спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Вказав, що на момент ухвалення рішення суду про розірвання шлюбу спору між ними щодо місця проживання дитини не було. ОСОБА_1 просила його забрати сина до себе та виховувати, проти чого він не заперечував.

Зазначив, що фактично син після розлучення залишився проживати з матір`ю, яка спочатку не чинила йому перешкод у спілкуванні з сином, який до нього дуже прихильний.

Однак, через деякий час після розлучення ОСОБА_1 почала чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином, внаслідок чого він змушений був звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Вказав, що дійсно забрав дитину 18 грудня 2018 року без дозволу матері, оскільки вона два місяці поспіль перебувала за кордоном, залишивши сина зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , а дитина потребувала медичної допомоги. Через зазначені обставини він звернувся до поліції із заявами щодо ОСОБА_1 та її матері щодо неналежного виконання ними своїх обов`язків з виховання дитини, залишення дитини у небезпеці.

Зазначив, що ОСОБА_1 не має можливості щодо створення належних умов для виховання дитини, оскільки вона не має постійного місця роботи та доходу, постійно виїжджає за кордон та фактично не проживає з сином, залишаючи його зі своєю матір`ю, яка також не працює та не має доходу. Крім того, щодо ОСОБА_2 відкрито кримінальне провадження.

Вказав, що ОСОБА_1 схильна до фізичних та моральних образ щодо дитини та до нього, використовує нецензурну лексику, її поведінка характеризується грубістю, емоційною нестабільністю, неврівноваженістю.

Зазначив, що для забезпечення найкращих інтересів дитини необхідно визначити місце проживання сина разом з ним, оскільки він має роботу та постійний дохід, власне житло, де є окрема кімната для дитини, має досвід спілкування з дітьми як тренер-викладач з вільної боротьби, має можливість особисто приділяти увагу дитині, надати безпечні умови проживання та забезпечити особисту безпеку.

Вказав, що не чинитиме жодних перешкод ОСОБА_1 як матері дитини у спілкуванні з сином. До кримінальної відповідальності він не притягувався, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, шкідливих звичок не має, не вживає нецензурної лексики, бажає спілкуватися та дбати про свого сина.

Просив визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 ; вирішити питання щодо судових витрат, зокрема, витрат на правову допомогу.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 05 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 - задоволено; визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, викладені у зустрічній позовній заяві.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, відмовляючи йому в задоволенні зустрічного позову, не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на поведінку позивачки за первісним позовом, яка не піклується належним чином про дитину, не працює, часто виїздить за кордон, залишаючи дитину з матір`ю. Вважав висновок Служби у справах дітей Куп`янської міської ради формальним, який не базується на достовірних доказах. Зазначив, що суд першої інстанції неправильно застосував правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц до спірних правовідносин та положення Декларації прав дитини. Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_3 подано клопотання про витребування доказів, яке не розглядалося, оскільки сторони не заперечували проти того, що деякий час позивачка працювала за кордоном.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що визначення місця проживання дитини сторін з матір`ю відповідатиме її найкращим інтересам.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 12 серпня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 січня 2018 року (а. с. 6, том 1).

Від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11, том 1).

З довідки № 15 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді від 17 жовтня 2018 року вбачається, що ОСОБА_5 потребує домашнього догляду. Довідка чинна до 26 червня 2019 року (а. с. 13, том 1).

Малолітній ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 разом з батьком, ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18 грудня 2018 року № 12-13/2709, виданою Відділом державної реєстрації Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області (а. с. 54, том 1).

Власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_3 , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 143088658 від 29 жовтня 2018 року, № 144962892 від 12 листопада 2018 року, № 98861254 від 29 вересня 2017 року, копією свідоцтва про право власності на житло, виданого фірмою «Аудит - Куп`янськ» від 23 січня 1998 року, а також свідоцтва про право на спадщину від 29 вересня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1888 (а. с. 108-112, том 1).

Однак, фактично малолітній ОСОБА_5 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю та бабою.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 . На виконання зазначеного рішення суду 02 червня 2016 року видано виконавчий лист (а. с. 5, том 1). Однак, виконавче провадження з примусового виконання рішення суду не відкрито, кошти на утримання сина сплачуються ОСОБА_3 добровільно, що підтверджується наданими ОСОБА_3 копіями квитанцій та чеків про придбання товарів, та проти чого сторони не заперечують (а. с. 70-106, 181-188, том 1).

З характеристики Куп`янського дошкільного навчального закладу (Центр розвитку дитини) «Іскорка» Куп`янської міської ради Харківської області від 22 грудня 2018 року за № 01-26/298 на вихованця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що ОСОБА_5 відвідує вищевказаний навчальний заклад з 24 квітня 2017 року. Дитина розвивається відповідно віку, активна, проявляє інтерес до пізнавальної діяльності. З задоволенням грає в рухливі ігри з однолітками, спілкується з дорослими. Вихованням дитини опікується мама ОСОБА_1 та баба ОСОБА_2 . Взаємовідносини в сім`ї теплі, доброзичливі, стиль виховання демократичний. Батько дитини ОСОБА_3 в закладі дошкільної освіти «Іскорка» з`явився один раз 18 грудня 2018 року під час святкового ранку (а. с. 10, том 1).

Як вбачається з характеристики на співробітника Комунального некомерційного підприємства «Куп`янська центральна міська лікарня» ОСОБА_1 , вона працює на підприємстві на посаді медичної сестри для обслуговування новонароджених акушерського відділення з ліжками для новонароджених з 2009 року. За час праці проявила себе як старанний, сумлінний робітник. Дотримується норм поведінки, прийнятих у колективі. У спілкуванні з колегами доброзичлива, привітна, з пацієнтами уважна, ввічлива та тактична. В ускладнених ситуаціях завжди націлена на знаходження компромісних рішень. До вирішення завдань підходить творчо. Працелюбна, дисциплінована, врівноважена. Володіє високою працездатністю. Користується повагою в колективі. Претензій та зауважень до роботи не було (а. с. 9, том 1).

Як вбачається з характеристики, виданої Куп`янською дитячо-юнацькою спортивною школою Куп`янської міської ради Харківської області від 12 липня 2018 року № 01-18/115, ОСОБА_3 працював в закладі з січня 2012 року по вересень 2015 року. За весь час роботи на посаді тренера - викладача зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, як дисциплінована, відповідальна людина. ОСОБА_3 проводив навчально-тренувальні заняття в групах початкової підготовки на відділенні вільної боротьби на належному організаційно-методичному рівні згідно розкладу та складених іспитів. З гідністю відносився до дітей та з повагою до тренерів - викладачів. Приймав участь у загальношкільних заходах, проведенні змагань, сусідстві та спортивному святі. Добросовісно відносився до даних йому доручень по роботі. Приймав участь у складанні звітної документації після проведених змагань. За характером витриманий, коректний, тактовний (а. с. 116, том 1).

З характеристики, виданої фізичною особою - підприємцем « ОСОБА_6 » від 01 квітня 2019 року за № 2 вбачається, що ОСОБА_3 працює на посаді менеджера зі збуту з 09 липня 2018 року. За період перебування на посаді успішно справляється зі своїми посадовими обов`язками, зарекомендував себе виключно позитивно. Ділові якості проявляє на найвищому рівні, усвідомлює важливість самоосвіти, постійно працює над підвищенням власних професійних та людських якостей. У спілкуванні з колегами доброзичливий і привітний, з партнерами та клієнтами спілкується ввічливо та професійно. За характером ОСОБА_3 спокійний та врівноважений, жодної скарги від клієнтів не надходило, тільки позитивні відгуки (а. с. 118, том 1).

Як вбачається з копії медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, серія 2ААЛ № 878220, від 06 вересня 2018 року, що дійсна до 06 вересня 2020 року, у ОСОБА_3 психіатричні протипоказання до виконання робіт охоронником відсутні (а. с. 113, том 1).

З сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду, серія 2РРС № 265567 від 06 вересня 2018 року вбачається, що у ОСОБА_3 наркологічні протипоказання до виконання робіт охоронником відсутні, довідка дійсна до 06 вересня 2020 року (а. с. 114, том 1).

Довідкою, серія ААА № 0402732, виданою Міністерством внутрішніх справ України підтверджується, що ОСОБА_3 на території України станом на 13 вересня 2018 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а. с. 115, том 1).

З довідки про доходи, виданої фізичною особою - підприємцем « ОСОБА_6 » вбачається, що дохід ОСОБА_3 , який працює на посаді менеджера зі збуту, за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року складає 29 010,48 грн (а. с. 117, том 1).

З копії талону-повідомлення № 177025 вбачається, що 21 грудня 2018 року ОСОБА_1 зверталась до Куп`янського відділу поліції ГУНП в Харківській області; її заяву зареєстровано за № 12181 (а. с. 12, том 1).

Як вбачається з рапорту співробітника Куп`янського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 21 грудня 2018 року, в ході проведеної перевірки за заявою ОСОБА_1 здійснено виїзд до м. Харків та з`ясовано, що батько дитини ОСОБА_3 привіз сина ОСОБА_5 в лікарню для обстеження стану здоров`я дитини (а. с. 63, том 1).

Копіями медичних висновків від 18 грудня 2018 року підтверджується, що у ОСОБА_5 виявлено підозру на пневмонію (а. с. 55-56, том 1).

З 18 грудня 2018 року по 19 грудня 2018 року ОСОБА_5 знаходився в стаціонарі Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» з діагнозом гострий бронхіт, функціональний розлад жовчновивідних шляхів, затримка мовного розвитку, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 10833/1335 (а. с. 58, том 1).

Консультаційним висновком спеціаліста № 10833 від 19 грудня 2018 року, виданим Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» підтверджується, що у ОСОБА_5 вогнищевої патології не виявлено; встановлено діагноз - затримка мовного розвитку (а. с. 57, том 1).

Копіями талонів - повідомлень за № № 176215, 176216 від 20 грудня 2018 року підтверджується факт прийняття до Холодногірського відділу поліції ГУНП в Харківській області заяв від ОСОБА_3 (а. с. 64, том 1).

Як вбачається з листа Служби у справах дітей Харківської обласної державної адміністрації від 21 січня 2019 року за № 01-39/180 ОСОБА_3 повідомлено, що з метою відповідної роботи зазначеним органом направлено лист до Служби у справах дітей м. Куп`янська з метою отримання інформації та результатів розгляду звернення. Також повідомлено, що викладена ним інформація про ймовірне неналежне виконання обов`язків щодо здійснення медичного догляду за малолітньою дитиною з боку матері направлена до Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації для відповідного реагування (а. с. 65, том 1).

З відповіді Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 23 січня 2019 року № 04.06.28/31 вбачається, що після звернення громадянина ОСОБА_3 з заявою фахівцями Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Куп`янської міської ради спільно зі спеціалістами Служби у справах дітей здійснено вихід в сім`ю ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . У спілкуванні з ОСОБА_2 з`ясовано, що для покращення матеріального становища та в пошуках роботи її дочка ОСОБА_1 тимчасово виїхала та працює в Польщі. ОСОБА_1 свого малолітнього сина ОСОБА_5 за згoдoю матері ОСОБА_2 залишила в смт Ківшарівка, де дитина проживає в квартирі баби та відвідує дитячий садок «Іскорка». ОСОБА_2 тимчасово не працює, займається вихованням свого онука. Взаємовідносини в сім`ї теплі та довірливі. Умови проживання за вищевказаною адресою для виховання та розвитку дитини хороші. В квартирі тепло, чисто, затишно, зроблений ремонт. У хлопчика є все необхідне: окреме ліжко, книжки та іграшки. Вага та зріст дитини відповідають віку, одяг чистий, охайний, відповідає сезону. Баба ОСОБА_2 здійснює догляд за малолітньою дитиною ОСОБА_5 належним чином на час відсутності матері ОСОБА_1 . Потреби дитини повністю задоволені. Характеристика з дитячого навчального закладу «Іскорка» на малолітнього ОСОБА_5 позитивна. Сім`ї надано соціальні послуги відповідно до Державних стандартів соціальних послуг. Зазначена інформація також підтверджується висновком оцінки потреб сім`ї за 09 січня 2019 року (а. с. 66-69, том 1).

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 000645 від 21 жовтня 2015 року, прийнято заяву від громадянина ОСОБА_8 про вчинення ОСОБА_2 таємної крадіжки побутової техніки (а. с. 119, том 1).

Актом державного виконавця від 10 травня 2019 року встановлено, що при примусовому виконанні виконавчого листа № 628/3513/18, виданого 22 квітня 2019 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про встановлення систематичних побачень батька ОСОБА_3 з сином ОСОБА_5 , 2015 року народження, представник за довіреністю ОСОБА_2 передала дитину ОСОБА_5 стягувачу ОСОБА_3 10 травня 2019 року о 18:00 годині. Побаченню з дитиною ОСОБА_2 не перешкоджає (а. с. 155, том 1).

Як вбачається з довідки Куп`янського закладу дошкільної освіти (Центр розвитку дитини) Куп`янської міської ради Харківської області від 05 вересня 2019 року № 01-26/201, ОСОБА_5 відвідує середню групу цього закладу з 24 квітня 2017 року. Вихованням дитини займається мама ОСОБА_1 та у її відсутність - баба дитини ОСОБА_2 . Оплата за харчування дитини здійснюється вчасно. Для навчання та розвитку дитина забезпечена необхідним навчальним приладдям, одяг дитини відповідає санітарно-гігієнічним вимогам та сезону. Дитина відвідує гуртки. Мама та баба постійно піклуються про стан здоров`я дитини і при необхідності займаються його лікуванням. Зауважень до законних представників дитини з боку адміністрації та вихователів немає. Батько дитини в закладі дошкільної освіти був присутній тільки на проведенні святкового дитячого дозвілля 18 грудня 2018 року (а. с. 190, том 1).

Як вбачається з копії договору підряду від 23 квітня 2019 року, що укладений у м. Ольштинек, Польща, строком до 05 липня 2019 року, ОСОБА_1 працює та виконує послуги, пов`язані з обробкою м`яса на заводах (а. с. 191-193, том 1).

З інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 17 квітня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 з 02 листопада 2018 року по 20 грудня 2018 року, з 30 грудня 2018 року по 20 січня 2019 року, з 09 квітня 2019 року знаходилася за межами України (а. с. 148, том 1).

З висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданого згідно рішення виконавчого комітету Куп`янської міської ради № 113 від 17 березня 2020 року вбачається, що виконавчий комітет Куп`янської міської ради вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

При підготовці вказаного висновку спеціалісти служби у справах дітей провели бесіду з батьками малолітнього ОСОБА_5 : ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , відвідали дитину за місцем проживання в АДРЕСА_1 та залучили фахівця з соціальної роботи Центру соціальних служб для дітей, сім`ї та молоді Куп`янської міської ради для проведення оцінки потреб сім`ї.

Службою у справах дітей складено акт обстеження житлово-побутових умов від 10 березня 2020 року, в якому зазначається, що умови, які створила мати ОСОБА_1 для виховання дитини ОСОБА_5 , відповідають вимогам. Так, службою у справах дітей з`ясовано, що ОСОБА_3 за місцем реєстрації в АДРЕСА_2 не проживає. Для надсилання кореспонденції та листування з ОСОБА_3 службою у справах дітей використовувалася адреса: АДРЕСА_3 . Акт обстеження житлово - побутових умов за місцем проживання ОСОБА_3 в м. Харкові до служби у справах дітей не надходив.

Мати малолітньої дитини ОСОБА_5 - ОСОБА_1 спроможна виконувати обов`язки з виховання дитини, утримує дитину матеріально, піклується про його здоров`я та розвиток. Малолітній ОСОБА_5 відвідує Куп`янський дошкільний навчальний заклад (Центр розвитку дитини) «Іскорка» та гуртки, забезпечений необхідним харчуванням, необхідними ліками у разі хвороби, одягом та взуттям відповідно до сезону, іграшками для розвитку. У квартирі, де проживає дитина разом з матір`ю ОСОБА_1 та бабою ОСОБА_2 , належним чином облаштоване місце для відпочинку та сну дитини, кімната для прийняття їжі та ванна кімната для прийняття санітарно-гігієнічних потреб обладнані меблями та побутовою технікою. Кошти, які отримує ОСОБА_1 як поштові перекази від ОСОБА_3 , витрачаються за призначенням на потреби дитини. До участі у інспекційному відвідуванні сім`ї ОСОБА_5 був залучений практичний психолог Куп`янського дошкільного навчального закладу «Іскорка» ОСОБА_9 . Служба у справах дітей зазначає прихильність дитини ОСОБА_5 до матері ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які забезпечують задоволення потреб дитини та не перешкоджають батьку ОСОБА_3 у спілкуванні з сином (а. с. 243-244, том 1).

16 березня 2020 року ОСОБА_3 звертався до начальника Служби у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області, секретаря Куп`янської міської ради Харківської області, начальника Служби у справах дітей Харківської обласної державної адміністрації з проханням щодо проведення обстеження житлово-побутових умов за місцем його проживання, при відвідування дитини за місцем проживання провести заходи, направлені на з`ясування обставин щодо можливого вчинення домашнього насильства щодо дитини або за її присутності, встановити правові підстави проживання дитини у квартирі, де вона фактично мешкає та врахувати обставини, які мають значення для підготовки висновку (а. с. 2, 10, том 2).

Висновком за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 03 лютого 2020 року встановлено, що головним спеціалістом служби у справах дітей Куп`янської міської ради ОСОБА_10 та практичним психологом Куп`янського дошкільного навчального закладу «Центр розвитку дитини» ОСОБА_9 у присутності ОСОБА_2 09 січня 2020 року проведено інспекційне відвідування щодо цільового призначення витрачання аліментів на дитину ОСОБА_5 та встановлено, що розмір аліментів не перевищує двох прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, одержувач аліментів забезпечує базові індивідуальні потреби дитини. Чеки, квитанції, довідки для огляду не надавались. За результатами бесіди з дитиною з`ясовано, що мати дитини ОСОБА_1 спілкується з дитиною в телефонному режимі, надсилає посилки з іграшками, одягом (а. с. 7, 14-15, том 2).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його представник підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на тому, що, оскільки позивачка постійно знаходиться за межами України, вона не може виконувати належним чином свої батьківські обов`язки щодо дитини, тому просив задовольнити його зустрічний позов.

В свою чергу представниця ОСОБА_1 пояснила, що її дочка дійсно деякий час працювала в Польщі. Наразі у неї є постійна робота в Україні. Вона придбала однокімнатну квартиру в смт. Ківшарівка для її проживання та її сина. Представниця та її дочка постійно опікуються дитиною, про що відомо і Службі у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Частиною першої, другої статті 161 СК України передбачено, що, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки щодо дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18; Верховного Суду від 15 квітня 2020 року, справа № 550/1201/16, провадження № 61-3263св19, від 25 березня 2020 року, справа № 341/793/17, провадження № 61-42727св18, від 18 березня 2020 року, справа № 423/951/15-ц, провадження № 61-11500св18; від 05 вересня 2019 року, справа № 672/1286/16-ц, провадження № 61-25968св18.

Вирішуючи спір між сторонами, враховуючи вказані норми матеріального права, у повному обсязі встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини.

При цьому суд першої інстанції виходив із якнайкращого забезпечення інтересів малолітньої дитини, врахувавши тривалий час її проживання разом з матір`ю та бабою, соціальну адаптацію дитини у відповідному середовищі, відвідування ним навчального закладу, наявність належних умов для проживання, прихильність дитини до матері, висновок органу опіки та піклування.

Колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_1 вимушено виїжджала за межі України на заробітки, залишаючи сина з його бабою, але також враховує, що протягом часу її відсутності вона проявляла участь та зацікавленість у житті свого малолітнього сина, спілкувалася у телефонному режимі, надсилала посилки.

Доказів неналежного ставлення ОСОБА_1 до виконання своїх батьківських обов`язків з виховання сина, залишення його у небезпеці, застосування насильства, будь-якого негативного впливу матері на дитину, зловживання нею алкогольними напоями чи наркотичними засобами тощо матеріали справи не містять. При розгляді справи не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю, та такі обставини не доведені належними та допустимими доказами зі сторони ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів того, що проживання з матір`ю не відповідає якнайкращим інтересам дитини, а визначення місця проживання дитини із ним - забезпечить такі інтереси.

При цьому відмова у задоволенні зустрічних позовних вимог про визначення місця проживання дитини з батьком не позбавляє його права брати участь у вихованні сина, підтримувати з ним регулярні стосунки, піклуватися про стан його здоров`я, фізичний та моральний стан, оскільки відносини, які склалися між батьками, не повинні негативно позначатися на психологічному чи фізичному стані їхньої дитини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 , що він добровільно сплачує аліменти на утримання сина, висновків суду не спростовують, оскільки утримання сина є його обов`язком як батька, незалежно від того, з ким фактично мешкає дитина.

Твердження ОСОБА_3 , що характеристика ОСОБА_1 з місця роботи не є належним доказом, оскільки не містить дати, є необґрунтованими, оскільки рішення суду ґрунтується на оцінці всіх доказів у їх сукупності, а не лише вказаної характеристики з місця роботи.

Посилання ОСОБА_3 , що судом не надано належної оцінки копіям медичних документів, які підтверджують безвідповідальне ставлення матері до здоров`я сина, є безпідставними, оскільки сама по собі наявність у дитини певних захворювань не свідчить про неналежне ставлення матері дитини до виконання своїх батьківських обов`язків. Доказів притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків чи залишення сина у небезпеці матеріали справи не містять.

Аргументи ОСОБА_3 , що позивачка залишає сина з бабою, щодо якої внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, судова колегія відхиляє, оскільки доказів притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності та її негативного впливу на дитину не надано.

Доводи ОСОБА_3 про відсутність у власності ОСОБА_1 житла судова колегія не бере до уваги, оскільки як вбачається з матеріалів справи дитина має фактичне місце проживання, а саме житло, де для неї створені належні умови. Відсутність у власності ОСОБА_1 нерухомого майна не є безумовною підставою для визначення місця проживання сина сторін з батьком.

Твердження ОСОБА_3 щодо того, що суд безпідставно визнав висновок Служби у справах дітей Куп`янської міської ради обґрунтованим та поклав його в основу рішення; що вихід до його житла з метою обстеження здійснено Службою без його повідомлення, тому його не було вдома; що він звертався до органу опіки та піклування з метою виключення формального підходу до вирішення спору та підготовки обґрунтованого висновку, що оскарження висновку Служби у справах дітей Куп`янської міської ради є його правом, а не обов`язком, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки підстав для незгоди з висновком органу опіки та піклування, який складено за результатами обстеження умов проживання дитини, інспекційного відвідування сім`ї за участі психолога, з урахуванням прихильності дитини до батьків, не вбачається. При цьому, судова колегія враховує, що ОСОБА_3 був присутній на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 12 березня 2020 року та надавав свої пояснення, тобто не був позбавлений можливості висловити свою думку щодо місця проживання дитини, яку враховано при складанні зазначеного висновку.

Аргументи ОСОБА_3 , що Служба у справах дітей не проводила і не могла проводити жодних бесід з дитиною, а підтвердження надсилання ОСОБА_1 синові посилок та іграшок відсутні, є безпідставними, зазначені обставини апелянтом не спростовано.

Доводи ОСОБА_3 щодо того, що позивачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, судова колегія відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи судовим рішенням врегульовано спір між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином, та таке рішення суду виконується, що підтверджується актом державного виконавця.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, що суд не застосував висновок Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та неправильно застосував до спірних правовідносин положення Декларації прав дитини, також не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Судова колегія враховує, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором, не є нормативним документом обов`язкового характеру у правовій системі України, у той час як Конвенція про права дитини, в якій реалізовано принцип домінанту інтересів дитини над усіма іншими, ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, є частиною національного законодавства згідно зі статтею 9 Конституції України. Однак, посилання суду на принцип статті 6 Декларації прав дитини щодо того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю, не призвело до неправильного вирішення справи, оскільки при вирішення спору враховано інтереси дитини, забезпечення яких здійснюватиметься при постійному проживанні з матір`ю. Покладення в основу рішення суду принципу забезпечення інтересів дитини відповідає вимогам міжнародного права та законодавства України, а також висновку Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки зустрічний позов та апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не вбачається.

Витрати на правову допомогу, про відшкодування яких ОСОБА_3 просив у зустрічній позовній заяві, також відносяться за його рахунок, оскільки вимоги його зустрічного позову залишені без задоволення. Крім того, будь-яких доказів щодо розміру понесених витрат на правову допомогу, окрім орієнтовного розрахунку (а. с. 125, том 1), та факту їх оплати ОСОБА_3 не надано.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 05 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 22 грудня 2020 року.