Справа № 442/3437/17 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/811/562/20 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар Юзефович Ю.І.,

з участю представника Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ Савчин Н.В., заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 січня 2020 року, постановлену в складі головуючого судді Павліва З.С., у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сало Ю.А., начальника Дрогобицького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Савчин Н.В., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватне підприємство "Три дивани", -

В С Т А Н О В И Л А:

22.11.2019 року ОСОБА_2 звернувся в суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Сало Ю.А. з видачі постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження від 29.10.2019 року №59440311/П-7; скасувати постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження від 29.10.2019 року ВП №59440311/П-7.; визнати неправомірними дії начальника Дрогобицького міськрайонного віділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Савчин Н.В. з видачі постанови про скасування процесуального документа від 04.11.2019 року у ВП 59440311; скасувати постанову про скасування процесуального документа від 04.11.2019 року у ВП 59440311.

Скаргу обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться виконавчий лист №442/3437/17, виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 26.06.2019 року про виселення ОСОБА_2 з нежитлового приміщення, загальною площею 167,2 кв.м., які на даний час позначені в Технічному паспорті на нежитлове приміщення літ. «5г» під літ.1, площею 167,2 кв.м. і в Технічному паспорті на нежитлове приміщення літ.«5д» під літ.1, площею 4 кв.м., приміщення спільного користування площею 24,6 кв.м., приміщення загального користування площею 0,394 кв.м., що знаходиться на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 (ВП 59440311). Після відкриття виконавчого провадження, ним було повідомлено Дрогобицький міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Львівській області про те, що ні він, ні його речі не знаходяться у вищевказаному приміщенні, яке належить Приватному підприємству «Три дивани» на праві приватної власності, а тому ним не створюється перешкод стягувачу у користуванні будь-яким нежитловим приміщенням. 18.09.2019 року державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Коваль І.А., встановивши, що боржник і його майно відсутні у вказаному приміщенні, постановила постанову про закінчення виконавчого провадження. 29.10.2019 року заступником начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальником Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сало Ю.А. прийнято постанову №59440311/П-7 про результати перевірки законності виконавчого провадження, згідно якої дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Коваль І.А. визнано такими, які вчинені із порушенням вимог частини восьмої статі 66 та пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальника управління ДВС ГТУЮу Львівській області ОСОБА_3 , ним було встановлено, що державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу не було складено акт про фактичне виконання, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження винесена з порушенням вимог ч.8 ст.66 Закону України «Про виконавче провадження». Скаржник з цією постановою не погоджується, вважає її необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

На виконання цієї постанови 04.11.2019 року начальник Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Савчин Н.В. прийняла постанову про скасування процесуального документа.

Скаржник не погоджується і з постановою начальника Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Савчин Н.В. про скасування процесуального документа від 04.11.2019 року у даному виконавчому провадженні, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зокрема, у матеріалах виконавчого провадження наявні документи, отримані Дрогобицьким міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Львівській області, які підтверджують те, що нежитлове приміщення, з якого його хочуть виселити у примусовому порядку, належить Приватному підприємству «Три дивани». Крім цього, під час примусового виконання даного виконавчого провадження державні виконавці мали змогу перевірити, що у приміщенні на законній підставі знаходиться інша особа ФОП ОСОБА_4 . А тому, 17.07.2019 року державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Коваль І.А. складено Акт про те, що у даному нежитловому приміщенні відсутнє майно боржника і сам боржник, що підтверджує те, що боржником фактично добровільно виконано судове рішення.

Просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 січня 2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Сало Ю.А., начальника Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Савчин Н.В., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватне підприємство "Три дивани" відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_2 оскаржив таку в апеляційному порядку.

Вважає таку незаконною та необґрунтованою, постановленою на неповно встановлених обставинах, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам скарги на дії заступника начальника ГТУЮз питань державної виконавчої служби - начальника УДВС ГТУЮ у Львівській області Сало Ю.А., начальника Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Савчин Н.В.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Управління забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), яке є правонаступником Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування ухвали немає, оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення питання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також вимог та підстав скарги, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що здійснюючи перевірку, заступник начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальник УДВС ГТУЮ у Львівській області Сало Ю.А.діяв у межах наданих йому повноважень.

Перевіркою встановлено, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській областіпорушено процедуру, визначену ст.66 Закону України «Про виконавче провадження», рішення суду на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження фактично не було виконано, нескасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження унеможливило вчинення виконавчих дій, спрямованих на належне виконання рішення суду для забезпечення права стягувача на справедливий суд та відновлення порушеного права. А відтак, оскаржувані дії заступника начальника ГТУЮз питань державної виконавчої служби - начальника УДВС ГТУЮу Львівській області Сало Ю.А., а в подальшому і дій начальника Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Савчин Н.В. є законними і підстави для задоволення скарги відсутні.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконання.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що у Дрогобицькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №59440311 з примусового виконання виконавчого листа №442/3437/17, виданого 26.06.2019 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про виселення ОСОБА_2 з нежитлового приміщення загальною площею 167,6 кв.м., які на даний час позначені в Технічному паспорті на нежитлове приміщення літ. «5г» під літ.1, площею 167,2 кв.м. і в Технічному паспорті на нежитлове приміщення літ. «5д» під літ.1, площею 4 кв.м., приміщення спільного користування площею 24,6 кв.м., приміщення загального користування площею 0,394 кв.м., що знаходиться на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 .

02.07.2019 року постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коваль І.А. відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с.19).

17.07.2019 року державним виконавцем, з метою перевірки виконання рішення суду здійснено вихід за адресою, яка вказана у виконавчому документі та встановлено, що у нежитловому приміщенні відсутні боржник та майно боржника, проте у такому здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_4 , про що складено відповідний акт.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 18.07.2019 року державним виконавцем скеровано на адресу ФОП ОСОБА_4 вимогу щодо звільнення нежитлового приміщення загальною площею 167,6 кв.м., які на даний час позначені в Технічному паспорті на нежитлове приміщення літ. «5г» під літ.1, площею 167,2 кв.м. і в Технічному паспорті на нежитлове приміщення літ. «5д» під літ.1, площею 4 кв.м., приміщення спільного користування площею 24,6 кв.м., приміщення загального користування площею 0,394 кв.м., що знаходяться на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 від особистого майна.

19.07.2019 року на адресу Відділу ДВС надійшла заява ФОП ОСОБА_4 про те, що він орендує приміщення площею 169,9 кв.м. та 4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , яке належить Приватному підприємстві «Три дивани», а не приміщення площею 167,2 кв.м., площею 4 кв.м., площею 24,6 кв.м. та площею 0,394 кв.м., які зазначені у вимозі державного виконавця від 18.07.2019 року. Повідомив, що ОСОБА_2 в орендованому приміщенні відсутній та підприємницькою діяльністю не займається.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Гук Ярославу Петровичу належить нежитлове приміщення загальною площею 167,6 кв.м., яке знаходиться у АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приміщення «5г» та «5д», загальною площею 169,9 кв.м. та 4 кв.м. відповідно, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 належить Приватному підприємству «Три дивани».

У зв`язку із розбіжністю в інформації, вказаній у виконавчому документі та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно площі та його власника, державний виконавець звернувся до суду із відповідною заявою про роз`яснення рішення суду.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.07.2019 року роз`яснено виконуване рішення суду: «необхідно виселити ОСОБА_2 з нежитлового приміщення загальною площею 167,6 кв.м., які на даний час позначені в Технічному паспорті на нежитлове приміщення літ. «5г» під літ.1, площею 167,2 кв.м. і в Технічному паспорті на нежитлове приміщення літ. «5д» під літ.1, площею 4 кв.м., приміщення спільного користування площею 24,6 кв.м., приміщення загального користування площею 0,394 кв.м., що знаходиться на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 (а.с.21-23).

24.07.2019 року у відділ надійшла заява боржника про те, що останній вказаними нежитловими приміщеннями не користується та не має до них жодного відношення, відповідно не чинить жодних перешкод ОСОБА_5 , а також боржник повідомив, що не має можливості виконати рішення суду в частині:привести майно у попередній стан, оскільки не має жодного доступу до даного майна.

18.09.2019 року державним виконавцем, на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Заступником начальника головного територіального управління юстиції у Львівській області з питань державної виконавчої служби - начальником Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Сало Ю.А. на виконання доручення в.о. директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Вишневського Ю.А. від 17.10.2019 року №Г-16786/20.4 щодо проведення перевірки матеріалів виконавчого провадження №59440311, та при розгляді неодноразових звернень ОСОБА_1 щодо неправомірних дій працівників Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області проведено перевірку вищевказаного виконавчого провадження. Встановлено, що державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з порушенням ч.8 ст.66 Закону України «Про виконавчого провадження», а саме: про виконання рішення про виселення боржника державним виконавцем не складено відповідний акт. У зв`язку з цим, 29.10.2019 року винесено постанову №59440311/П-7, якою дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коваль І.А. визнано такими, що вчинені із порушенням вимог частини 8 ст.66 та п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», начальнику Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Савчин Н.В. вжити заходів щодо усунення порушення законодавства, виявлених за наслідками перевірки матеріалів виконавчого провадження у строк до 04.11.2019 року (а.с.6-7).

На виконання вищевказаної постанови 04.11.2019 року начальником відділу Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Савчин Н.В. винесено постанову, якою скасовано вище зазначену постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.8).

13.11.2019 року державним виконавцем скеровано Гуку Я.З. та ОСОБА_2 вимогу виконати вищевказаний виконавчий документ в строк до 20.11.2019 року, повідомлено, що у випадку невиконання добровільно вимог вищевказаного виконавчого документа буде проведено його примусове виконання о 10.00 год. 20.11.2019 року (а.с.4).

Оскаржуючи дії заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області Сало Ю.А. з видачі постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження від 29.10.2019 року №59440311/П-7 та дії начальника Дрогобицького міськрайонного віділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Савчин Н.В. з видачі постанови про скасування процесуального документа від 04.11.2019 року у ВП 59440311 ОСОБА_2 посилався на те, що рішення суду фактично виконано в повному обсязі, підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.09.2019 року не було.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необґрунтованість таких доводів.

Так, згідно із ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом (ч.1 ст.19 Закону).

Згідно ч.3 ст.74 Закону, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Розділом XII Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 №512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 за №1302/29432.

Відповідно до п .1 вказаної інструкції перевірити законність виконавчого провадження мають право: директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень Депаратаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділах примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби, відділах державної виконавчої служби; начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі; начальник управління державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані; начальник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі; начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Згідно з п.2, посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

Пунктом 7 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки;у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону;у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація.

Із змісту постанови №59440311/П-7 від 29.10.2019 року вбачається, що заступником начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби начальником Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Ю.Салопроведено перевірку виконавчого провадження №59440311 та встановлено, що державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з порушенням ч.8 ст.66 Закону України «Про виконавчого провадження», а саме: про виконання рішення про виселення боржника державним виконавцем не складено відповідний акт. У зв`язку з цим, 29.10.2019 винесено постанову №59440311/П-7, якою дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коваль І.А. визнано такими, що вчинені із порушенням вимог частини 8 ст.66 та п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», начальнику Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Савчин Н.В. вжити заходів щодо усунення порушення законодавства виявлених за наслідками перевірки матеріалів виконавчого провадження у строк до 04.11.2019. (а.с.6-7)

А відтак, виходячи з системного аналізу вищезазначених нормативних актів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що на заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби начальника Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області, покладений обов`язок здійснювати контроль за рішеннями, діями чи бездіяльністю підпорядкованих йому державних виконавців, в тому числі, розглядати скарги стягувачів у виконавчому провадженні і за результатами перевірки законності виконавчого провадження виносити постанову.

На виконання постанови заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби начальника Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області№59440311/П-7 від 29.10.2019 року04.11.2019 року начальником відділу Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області Савчин Н.В. винесено постанову, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.8).

Колегія суддів вважає, що постанова від 29 жовтня 2019 року та від 04 листопада 2019 року винесені із дотриманням вимог передбачених п. 7 Розділу XIIІнструкції з організації примусового виконання рішень та у відповідності до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню зокрема у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. За відсутності Акту державного виконавця про виконання рішення суду та виселення боржника, відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження. Акт державного виконавця про відсутність боржника та його речей за місцем здійснення виконавчих дій не є тотожним Акту про виконання рішення суду і несе за собою різні правові наслідки.

З огляду на зазначене, колегія доходить висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи та подані сторонами докази, надав їм належну правову оцінку та прийшов до правильного висновку, що скаргає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують та не містять достатнього обґрунтування, яке могло би стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали. Аргументи апелянта зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скаргапідлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін, оскільки така постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповіднодо ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів ст.141 ЦПК України підстави вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2020 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.