Дата документу 09.10.2020
Справа № 320/7217/16-ц
Провадження № 2/937/19/20
УХВАЛА

09 жовтня 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Редько О.В.

за участі секретаря судового засідання Колеснікової Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача адвоката Леоновець А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі Запорізької області вул. Шмідта,11 об`єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та державної нотаріальної контори м. Мелітополя, за участю третьої особи - КП «Мелітопольського МБТІ» про встановлення незаконного набуття права власності на квартиру та позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської міської державної нотаріальної контори про визнання права власності, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться об`єднана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та державної нотаріальної контори м. Мелітополя, за участю третьої особи - КП «Мелітопольського МБТІ» про встановлення незаконного набуття права власності на квартиру та позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської міської державної нотаріальної контори про визнання права власності.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 заявила клопотання про закриття провадження об`єднаної цивільної справи № 320/7217/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та державної нотаріальної контори м. Мелітополя, за участю третьої особи - КП «Мелітопольського МБТІ» про встановлення незаконного набуття права власності на квартиру та позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської міської державної нотаріальної контори про визнання права власності в частині вимог щодо визнання недійсним заповіт, складений на користь ОСОБА_4 , посвідчений 20 грудня 2007 року приватним нотаріусом Горох Л.І. Клопотання обґрунтувала тим, що Мелітопольська міська нотаріальна контора не може бути відповідачем так як немає ніякого відношення до заповіту складеного на користь ОСОБА_4 , посвідченого 20 грудня 2007 року приватним нотаріусом Горох Л.І. Нотаріус може бути відповідачем лише у разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення. Такі вимоги до нотаріуса підлягають розгляду в позовному провадженні за правилами цивільного судочинства як спір про право. В даному випадку Мелітопольська міська нотаріальна контора є неналежним відповідачем. Між позивачем та Мелітопольською міською нотаріальною конторою відсутній предмет спору, а тому провадження в цій частині необхідно закрити. Крім того, позивач в порушення вимог п. 10 ст. 175 ЦПК України позивач не надала підтвердження того, що нею не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Під час звернення з позовом в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду розглядалась цивільна справа № 320/12514/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , про визнання заповіту недійсним. Рішення по справі було ухвалене 24 січня 2019 року, набрало законної сили 11.07.2019 року. Позивач вже зверталась до суду з аналогічним позовом, справа №815/1325/2012, в якому предметом спору було визнання заповіту недійсним. Тому, на підставі ст. 255 ЦПК України необхідно провадження в частині вимог про визнання недійсним заповіт закрити.

Представник відповідача адвокат Леоновець А.О. підтримала клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження в частині вимог про визнання недійсним заповіт.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження в частині вимог про визнання недійсним заповіт, зазначивши, що тотожних чи аналогічних позовів в Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області не розглядалось.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Так представник відповідача, в обґрунтування клопотання про закриття провадження в частині вимог про визнання недійсним заповіту посилалась, зокрема на п. 1 ст. 255 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета та стадії цивільного процесу, на якій він припинив свої існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічний висновок викладений і у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 456/647/18.

Крім того, в обґрунтування клопотання про закриття провадження в частині вимог про визнання недійсним заповіту, представник відповідача ОСОБА_3 посилалась на п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Пункт 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області дійсно знаходились цивільна справа № 320/13515/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним та цивільна справа № 815/1325/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , третя особа Мелітопольська міська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним.

Варто зазначити, що наразі, в провадженні судді Редько О.В. знаходиться уточнена позовна заява, яка надійшла на адресу суду 10.09.2018 року та на задоволенні якої позивач наполягає в судовому засіданні. Однак, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернулась до суду не з аналогічними та не тотожними позовними вимогами.

Виходячи з вищевикладеного, застосовуючи норми чинного цивільного процесуального законодавства, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для закриття провадження у справі, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 2, 4, 255 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження в частині вимог про визнання недійсним заповіту - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду

Запорізької області: Редько О.В.