Справа № 362/2055/19
Провадження № 2/362/434/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участі: секретарів судового засідання Яренко Н.М., Чорної М.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 40000 грн. моральної шкоди, заподіяної йому кримінальним правопорушенням, вчиненим відповідачем. Зазначає, що ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.11.2017 р. ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, закрито кримінальне провадження відносно останнього в зв`язку з закінченням строків давності. Однак, його вина у вчиненні вказаного злочину встановлена та ОСОБА_3 особисто визнана під час судового розгляду.

Ухвалою суду від 03.05.2019 р. було відкрито провадження, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

18.10.2019 р. відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсязі, у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не зазначив, що доводи позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 40000 грн., на його думку, не знайшли свого підтвердження.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Судом достовірно встановлено, що в провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебувало кримінальне провадження № 0001590 від 19.09.2017 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.11.2017 р., яка набрала законної сили, ОСОБА_5 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі ст.49 КК України; кримінальне провадження № 0001590 від 19.09.2017 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст.44, п.1 ч.1 ст.49 КК України було закрито, а цивільний позов залишено без розгляду.

Відповідно до вищевказаної ухвали суду від 03.11.2017 р. вбачається, що 03.08.2015 р. близько 20 год. 15 хв. обвинувачений ОСОБА_5 разом з дружиною ОСОБА_6 та їх сином ОСОБА_3 , перебували поблизу території подвір`я будинку АДРЕСА_1 , де в цей час між ними та сусідами ОСОБА_7 з його дружиною ОСОБА_8 та їх сином ОСОБА_9 виникла словесна суперечка, яка в подальшому переросла в штовханину між вказаними особами. В цей момент, у обвинуваченого ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, наніс йому один удар кулаком руки по спині, два удари рукою в праву та ліву частину обличчя та один удар правою ногою в ліву ногу, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у виді двох крововиливів на внутрішній поверхні правої щоки, садні зовнішньої поверхні лівого променево-запясткового суглобу, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №337 від 07.12.2016: у гр-на ОСОБА_1 , 1984 р.н., виявлено: гематоми волосистої частини голови і правого плеча, крововиливи правого стегна і правого променево-зап"ясткового суглобу, садна лівого колінного суглобу, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

При цьому, судом достовірно встановлено, що в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження), визнав повністю.

В силу вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суд в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідноіз ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи предмет спору, обставини виникнення спірних правовідносин і як наслідок питання відшкодування завданої злочином моральної шкоди, суд вважає, що ухвалою суду від 03.11.2017 р. про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності встановлено факт спричинення ОСОБА_5 03.08.2015 р. ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень у вигляді двох крововиливів на внутрішній поверхні правої щоки, садні зовнішньої поверхні лівого променево-запясткового суглобу.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 п.9 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, маральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з пояснень позивача та його представника, потерпілому внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень відповідачем завдано моральну шкоду. Моральна шкода полягає у тому, що тілесні ушкодження стали для нього наслідком тривалих фізичних страждань; від протиправних дій відповідача він довготривалий час був морально пригнічений через постійні переживання стосовно можливих негативних наслідків на його подальше здоров`я. При цьому відповідач, зі слів позивача, вчинивши безпричинне побиття впевнений в своїй безкарності, адже з часу заподіяння тілесних ушкоджень не попросив вибачення та не відшкодував завданої шкоди.

Беручи до уваги встановлені в ході судового розгляду справи обставини, факт спричинення позивачу, внаслідок його побиття відповідачем, фізичних та моральних страждань, у суду сумнівів не викликає.

Суд вважає доведеним, що дії відповідача у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями відповідачу було завдано моральну шкоду; між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача, та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у перенесенні фізичного болю, моральних стражданнях у зв`язку з цим - є причинно-наслідковий зв`язок.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня завданих потерпілому тілесних ушкоджень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, ступеня та характеру перенесених позивачем моральних страждань, що були викликані перенесенням ним фізичного болю, істотністю вимушених змін у його житті.

Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, суд вважає за необхідне стягнути на відшкодування завданої йому моральної шкоди 10000 грн.

На думку суду, вищевказана сума буде сприяти відновленню понесених моральних та психічних страждань потерпілого.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідача в дохід Держави 768,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 5,12, 81, 89, 141, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 1167, 1168,1177 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Лосятин Васильківського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. В.Севастянівка Христинівського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 18.12.2020 р.

Суддя Л.М.Кравченко