ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/3081/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А

при секретарі РАСУЛОВІЙ А.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми кредитної заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва звернулось Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми кредитної заборгованості.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними матеріалами.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року справу прийнято до провадження суддею Каліушком Ф.А. та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними матеріалами.

В матеріалах справи наявна заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, у якій останній вказує на те, що відповідач - ОСОБА_1 повністю сплатила заборгованість за кредитним договором, а відтак просив суд покласти судові витрати у розмірі 1 921 грн. на відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

З заявлених позовних вимог вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором з урахуванням штрафних санкцій у загальному розмірі 11 729,44 грн. При цьому, з наданої позивачем заяви вбачається, що ОСОБА_1 повністю погасила перед позивачем зазначену вище заборгованість.

Водночас, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

При цьому, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Оскільки ОСОБА_1 повністю погасила заборгованість за кредитним договором з урахуванням штрафних санкцій перед позивачем, суд дійшов висновку, що між сторонами не залишилося неврегульованих питань, а відтак у даній справі відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі у відповідності до ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

За змістом ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановлює ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судових витрат з державного бюджету.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

А згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Тобто, за підсумовуючим аналізом наведених правових норм питання щодо розподілу судових витрат (зокрема повернення судового збору) у випадку закриття провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 255 ЦПК України провадиться лише за заявою (клопотанням) позивача, а відтак суд роз`яснює позивачу, що останній може звернутися з заявою (клопотанням) про повернення сплаченого при зверненні до суду судового збору.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 255, стст. 260, 354 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми кредитної заборгованості - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.