Справа № 576/1857/20
Провадження № 2/576/511/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2020 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого суддіУсенко Л.М.

секретар судового засіданняБірюк О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу № 576/1857/20
за позовомОСОБА_1
відповідач про Березівська сільська рада визнання права на земельну частку (пай)
учасники справи та представникине з`явились

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай), посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_2 , після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю) площею 5,15 га, розташованої на території Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області. Заповіт від імені ОСОБА_2 не складався. Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому позивач є спадкоємцем за правом представлення на майно бабусі. У відповідності до ст.ст. 548-549 ЦК України в редакції 1964 року фактично прийняла спадщину, оскільки на той момент була неповнолітньою. Позивач звернулась до нотаріуса з наміром прийняти спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу.

Тому просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 5,15 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Березівської (Землянківської) сільської ради Глухівського району Сумської області, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 226 від 31.05.1996 року, зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по САПТЗТ ім. Свердлова під № 408 від 18.06.1996 року, як на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 29 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року закрите підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

До початку розгляду справи від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи без її участі (а.с. 33, 43). При цьому у відповідності до ч. 7 ст. 7 ЦПК України позивач не зверталась із клопотанням про розгляд справи в закритому судовому засіданні з метою забезпечення таємниці усиновлення.

Від відповідача надійшла заява про відсутність заперечень на позов, розгляд справи без участі представника Березівської сільської ради (а.с. 38).

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як встановлено приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 10 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с. 5). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 5,15 умовних кадастрових гектарів на території Березівської сільськоїради (на час видачі сертифікату -Землянківської сільської ради).

Згідно довідки Відділу у Глухівському районі Сумської області Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 76/133-20 від 25.06.2020 року ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації № 226 від 31.05.1996 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, зареєстрований під № 408 від 18.06.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією. Сертифікат на право на земельну частку (пай) виготовлявся в одному примірнику і видавався тільки на руки власнику. Державний акт Ядута Г.П. не отримувала. Вартість земельної частки (паю) на території Землянківської сільської ради станом на 01.01.2020 року складає 85622,22 грн., станом на 01.01.2000 рік - 26962 грн.. (а.с. 15).

Таким чином, померла ОСОБА_2 дійсно мала право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, про що на її ім`я було видано відповідний сертифікат.

Згідно довідки, виданої Березівською сільською радою, № 03-07/4/143 від 14.07.2020 року останнє постійне місце проживання померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було с. Землянка Глухівського району Сумської області. На час смерті разом з померлою ніхто не був зареєстрований та не проживав. Заповіт від імені ОСОБА_2 Землянківською сільською радою не посвідчувався (а.с. 14).

З інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 05.10.2020 року вбачається, що заповіти/спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину за померлою ОСОБА_2 відсутні (а.с. 36,37).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно ст. 529ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Вищезазначені довідкаБерезівськоїсільської ради№ 03-07/4/143 від 14.07.2020 року та інформаційнідовідкизі спадковихреєстрів свідчать про те, що жоден зі спадкоємців за законом (окрім позивача) у шестимісячний строк фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном, не подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Заповіту ОСОБА_2 за життя не залишила.

З приводу твердження позивача щодо права спадкування за померлою ОСОБА_2 слід зазначити наступне.

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_3 вбачається, що її матір`ю була ОСОБА_2 (а.с. 11).

Після укладення шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_3 » (а.с. 12).

ОСОБА_3 померла в 1984 році (а.с. 6), тобто до смерті своєї матері ОСОБА_2 .

Докази на підтвердження родинного зв`язку між позивачем та померлими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні.

Разом з цим, у справі наявна копія свідоцтва про усиновлення (удочеріння) позивача ОСОБА_1 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , а.с. 10) громадянкою ОСОБА_8 (а.с. 13) та копія свідоцтва про народження позивача, яке видане після удочеріння (а.с. 9).

Доказів родинного зв`язку усиновлювача ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суду не надано.

У відповідності до ч. 1 ст. 532 ЦК УРСР усиновлені та їх нащадки при спадкоємстві після смерті усиновителя або його родичів прирівнюються до дітей усиновителя та їх нащадків. Вони не успадковують за законом після смерті своїх батьків та інших кровних родичів по висхідній лінії, а також братів і сестер.

Схожа за змістом норма збережена і в ЦК України. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1260 ЦК України у разі спадкування за законом усиновлений та його нащадки, з одного боку, та усиновлювач і його родичі - з другого, прирівнюються до родичів за походженням. Усиновлений та його нащадки не спадкують за законом після смерті батьків усиновленого, інших його родичів за походженням по висхідній лінії. Батьки усиновленого та інші його родичі за походженням по висхідній лінії не спадкують за законом після смерті усиновленого та його нащадків.

Отже, навіть у випадку наявності родинного зв`язку між позивачем та ОСОБА_2 (що не доведено матеріалами справи) ОСОБА_1 , як усиновлена 1984 року дитина, не є спадкоємцем своєї кровної бабусі.

Крім цього, позивач помилково посилається на положення статей 548-549 ЦК УРСР в частині підтвердження прийняття спадщини з огляду на її неповноліття в момент відкриття спадщини ОСОБА_2 , оскільки в ЦК УРСР норми з таким змістом відсутні.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не доведений родинний зв`язок зі спадкодавцем, вона є усиновленою особою, що не спадкує за кровними родичами висхідної лінії, при цьому в матеріалах справи відсутні докази прийняття спадщини померлої ОСОБА_2 будь-ким зі спадкоємців, у тому числі позивачем, позовні вимоги вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 12, 13, 83, 89, 133, 141, 200, 258, 259, 265 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області про визнання права на земельну частку (пай) як на спадкове майно - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду черезГлухівський міськрайонний суд Сумської області суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 17 грудня 2020 року.

Суддя Л.М. Усенко