печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В.

секретар Самолюк Ю.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Мельник В.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК», третя особа: Виконуючий обов`язки Голови Правління перший заступник Голови Правління АТ «ПРАВЕКС БАНК» Джанлука Корріас про поновлення на роботі і оплати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

Позивач 6.11.2019р. звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі і оплати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те що працював на посаді старшого спеціаліста відділу контактного центру та альтернативних каналів продажу головного управління роздрібного бізнесу в АТ «Правекс Банк» з 11.12.2018р. Наказом №1579 від 4.10.2019р. був звільнений на підставі п.2 ст. 41 КЗпПУ 7.10.2019р. у зв`язку з втратою довір`я. З наказом був ознайомлений 7.10.2019р. Вважає звільнення незаконним , оскільки наказ про звільнення оформлений коли знаходився в відпустці. Посада його не передбачає безпосереднє обслуговування грошових , товарних або культурних цінностей. Тому просить скасувати наказ про звільнення, поновити на посаді з 7.10.2019р., стягнути середній заробіток за час прогулу. В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали, просили задовольнити.

Представник відповідача надала відзив, в судовому засіданні просила відмовити в позові.

3-тя особа в судове засідання не з`явився, про час розгляду повідомлений.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 10.01.2020р. відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до слідуючого.

Судом встановлено , що ОСОБА_1 працював на посаді старшого спеціаліста відділу контактного центру та альтернативних каналів продажу головного управління роздрібного бізнесу в АТ «Правекс Банк» з 11.12.2018р. Наказом №1579 від 4.10.2019р. був звільнений на підставі п.2 ст. 41 КЗпПУ 7.10.2019р. у зв`язку з втратою довір`я. З наказом був ознайомлений 7.10.2019р.

Підставою для втрати довіри до ОСОБА_1 та подальшого звільнення стали його шахрайські дії з рахунками клієнтів, а саме зчитування/переписування інформації з програмного забезпечення щодо клієнтів Банку-прізвище, ім`я , по-батькові, номер карти, строку дії карти,слова-пароля,орієнтовний залишок коштів на карті, дати народження,ін.коду, адреса проживання/реєстрації клієнта,-передання такої інформації невідомій особі, яка в подальшому представлялась клієнтом Банку, скасовувала ліміти на проведення переказу коштів,СМС-повідомлення з кодом підтвердження. В результаті чого з клієнтів були списані кошти на значну суму. На підтвердження відповідачем були надані докази проведених операцій , які були здійснені по рахункам клієнтів невідомою особою.

Відповідач посилався на те що, подальший аналіз можливого несанкціонованого списання коштів з рахунків вказаних клієнтів засвідчив, що працівник контактного центру ОСОБА_1 переглядав інформацію по вказаних клієнтах в більшості випадків в нічний час без наявності достатніх підстав.

Тобто посадова інструкція чітко визначила підставу, за якої працівник може аналізувати операції клієнтів - отримання звіту від УПЦ. Детальний порядок аналізу карткових операцій згідно з отриманими звітами УПЦ встановлений у Рішенні Голови Правління Банку №170 від 31.08.2016р. «Про затвердження Інструкції щодо проведення моніторингу за операціями з використанням електронних платіжних засобів та/або їх реквізитів».

Станом на момент перегляду Позивачем інформації по клієнтах звіти від УПЦ не надходили, клієнти не зверталися в телефонному режимі для проведення будь-яких операцій. Все це свідчить, що Працівник свідомо без достатніх правових підстав переглядав та фіксував для особистого користування всі ідентифікаційні дані клієнтів та інформацію щодо їх рахунків.

Також за результатами перевірки Банком було встановлено, що клієнти не були знайомі між собою, обслуговувалися на різних відділеннях Банку, що у своїй сукупності виключає можливість передання ними своїх даних одній і тій же особі, яка в подальшому зверталася до контактного центру та успішно проходила ідентифікацію щодо кожного з клієнтів. Більш того, аналіз інформації з програмного забезпечення Банку дає підстави вважати, що вся ідентифікаційна інформація невідомій особі передавалася, працівником Банку який мав доступ до такої інформації.

Позивач зазначає, що його посада не належить до посад, за якими обов`язково укладаються договори про повну матеріальну відповідальність і посада позивача відсутня в переліку посад/робіт, що встановлений Постановою СРСР від 28.12.1977р. №447/24, в такому переліку наявні такі посади

як:

1) головні експерти, старші експерти й експерти, старші інспектори й інспектори відділу експертизи цінних паперів Правління Гострудсберкасс СРСР;

2) старші інспектори й інспектора депозитного відділу Правління Гострудсберкасс СРСР;

3) старші інспектори й інспектори відділів по перевірці й знищенню погашених цінних паперів республіканських головних керувань і керувань Гострудсберкасс СРСР;

4) старші інспектори й інспектора республіканських головних керувань Гострудсберкасс СРСР, що здійснюють експертизу й оплату квитків, що виграли, грошово-речових лотерей та ін.

Основна суть функцій Позивача передбачала віртуальне обслуговування коштів.

Таким чином, безпосередня відсутність посади Позивача в Постанові зовсім не свідчить про те, що він не обслуговує матеріальні цінності. Адже фактично виконував функції щодо обслуговування коштів на рахунках клієнтів банку.

Позивач вказує, що його посада не передбачає безпосереднє обслуговування грошових, товарних чи культурних цінностей, посилаючись на Постанову ВСУ «Про практику розгляду трудових спорів» (п.28). Також стверджує, що цінності під звіт не приймав. Банк не погоджується з такою позицією Позивача, оскільки посадовою інструкцією встановлені наступні обов`язки:

Здійснювати зміну карткових обмежень по зверненню клієнта і вести електронний журнал реєстрації дзвінків, які надійшли про зміну карткових обмежень, здійснювати встановлення стандартних обмежень на платіжні картки клієнтів (п.2.4.)

Посадові обов`язки Позивача свідчать про те, що він безпосередньо обслуговує матеріальні цінності, а саме грошові кошти клієнтів, що знаходяться на рахунках в Банку. Своїми діями Позивач міг безпосередньо впливати на збільшення/зменшення Лімітів по картках, скасування додаткових заходів безпеки при здійсненні розрахунків

блокувати/розблоковувати карти, з яких в подальшому могли списуватись кошти або навпаки - обмежувати рух коштів по рахунку.

Несанкціонований перегляд Позивачем інформації по клієнтах та фіксування на будь-які зовнішні носії ідентифікаційних даних таких клієнтів з подальшим списанням коштів з рахунків таких клієнтів дали підстави Банку для втрати довіри до такого працівника.

Звільнення за втрату до працівника довір`я на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП можна застосувати лише в разі вчинення ним винних дій. До того ж не має значення, в якій формі скоєно протиправні дії: навмисно чи як необережне (недбале) ставлення до своїх обов`язків. Працівник передбачав або повинен був передбачати негативні наслідки своїх дій. Вину працівника має довести роботодавець відповідними фактами та об`єктивними обставинами, що свідчать про винні дії працівника, як-от, систематична нестача довірених йому цінностей, безвідповідальне, несумлінне ставлення до трудових обов`язків, порушення порядку прийняття й відпуску грошових і товарних цінностей, недодержання правил їхнього збереження, неповідомлення відповідним посадовим особам про обставини, які перешкоджають забезпеченню збереження грошових і матеріальних цінностей, порушення правил торгівлі, обмірювання, обважування, обраховування покупців, завищення ціни, привласнення матеріальних цінностей тощо. Підставою для звільнення у зв`язку з утратою довір`я може бути також використання працівником доручених для безпосереднього зберігання чи обслуговування цінностей в особистих інтересах.

Утрата довір`я може бути результатом скоєння такого проступку, що дає роботодавцеві підстави зробити висновок про те, що дальше залишення такого працівника на роботі, пов`язаній зі зберіганням чи обслуговуванням грошових і матеріальних цінностей, може призвести до втрати цих цінностей.

Обов`язок обґрунтувати втрату довір`я до працівника покладається на роботодавця, який повинен навести об`єктивні докази вини працівника у завданні матеріальної шкоди роботодавцеві або скоєнні інших протиправних дій. Недовір`я до працівника не може ґрунтовуватися лише на підозрі власника або уповноваженого ним органу .

Для звільнення працівника за пунктом 2 статті 41 КЗпП не обов`язково, щоб працівник протиправними діями завдав шкоди роботодавцеві. Достатньо, щоб цими діями створювалася загроза завдання такої шкоди.

У пункті 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 роз`яснюється, що звільнення з підстав втрати довір`я (п. 2 ст. 41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (приймає, зберігає, транспортує, розподіляє тощо), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають роботодавцеві підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушив правила, здійснюючи операції з матеріальними цінностями). У разі встановлення в передбаченому законом порядку факту розкрадання, хабарництва та інших корисливих порушень, учинених працівниками, їх можна звільнити з підстав утрати довір`я й тоді, коли зазначені дії не пов`язані з їхньою роботою.

Пленум Верховного Суду України звертає увагу, що звільнення у зв`язку з утратою довір`я не є заходом дисциплінарного стягнення і його можна здійснити незалежно від притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за вчинений проступок. Під час звільнення за цією підставою правила статей 148 і 149 КЗпП не застосовуються.

В позовній заяві Позивач вказує, що він був звільнений в період перебування у відпустці. Водночас таке твердження спростовується безпосередньо наказом №1579 від 04.10.2019р., в якому вказано, що Позивач підлягає звільненню з 07.10.2019р., тобто після виходу з відпустки.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд приходить до висновку , що позовні вимоги є безпідставними, не встановлено порушень прав позивача при звільненні, тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.41, 235 КЗпП України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України , суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ПРАВЕКС БАНК», третя особа: Виконуючий обов`язки Голови Правління перший заступник Голови Правління АТ «ПРАВЕКС БАНК» Джанлука Корріас про поновлення на роботі і оплати за час вимушеного прогулу.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остапчук Т.В.