Справа № 653/3132/20
Провадження № 2/653/945/20
07 грудня 2020 року Генічеський районний суд Херсонської області у складі: головуючого судді Делалової О.М., секретаря судових засідань Мироненко Т.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на підставі права приватної власності, їй належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого 04.01.1967 року Генічеською державною нотаріальною конторою за реєстром № 7 та Актом прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння.
У вказаному будинку зареєстрована позивач та відповідач ОСОБА_5 , який у січні 2002 року виїхав до м. Харкова, з того часу він фактично не проживає та не з`являється, в утриманні житла участі не бере, комунальні платежі не сплачує, його особистих речей не має у будинку. Місце перебування відповідача позивачеві не відоме, зв`язків з ним вона не підтримує, добровільно знятися з реєстрації в будинку належного позивачеві відповідач наміру не має.
Тому, позивач просить суд визнати ОСОБА_5 , таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 повністю підтримали заявлені позовні вимоги і просили суд задовольнити позов в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили той факт, що ОСОБА_5 дійсно протягом довгого часу не проживає у належному будинку позивача ОСОБА_1 .
Суд за згодою позивача на підставі ст. 280-289 ЦПК України розглядає справу в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з числом кімнат від однієї до п`яти включно, посвідченого 04.01.1967 року Генічеською державною нотаріальною конторою за реєстром № 7 та Актом прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння - позивачеві належить право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
З долучених до позову матеріалів, а саме, довідки від 07.09.2020 року №2446 виданої Виконавчим комітетом Генічеської міської ради Херсонської області вбачається, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована позивач ОСОБА_1 , 1941 року народження та відповідач ОСОБА_5 ,1973 року народження.
Згідно з Актом підтвердження від 07.09.2020 року, складеного депутатом Генічеської міської ради за вищевказаною адресою в житловому будинку зареєстрована та фактично проживає одна ОСОБА_1 , 1941 року народження.
Крім того, факт не проживання близько 20 років за місцем реєстрації ОСОБА_5 , 1973 року народження, встановлено на підставі пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 громадян, які тривалий час мешкають по сусідству з ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Наявність реєстрації відповідача в будинку за вищезазначеною адресою, який належить позивачеві, порушує право приватної власності і перешкоджає позивачеві вільно розпоряджатися, володіти та користуватися своєю власністю.
Таким чином, оскільки відповідач більше року не проживає у житловому будинку позивача без поважних причин, а безпідставне його перебування на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 , перешкоджає позивачу у реалізації прав власника житла, тому вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі.
Судові витрати позивач не бажає стягувати з відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст.16,319,321,391,405 ЦК України, ст.ст.150 ЖК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу (в порядку вимог ст. 352, 354 ЦПК України) до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення (в порядку ст. 284 ЦПК України) може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 - ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Генічеського районного суду О. М. Делалова