РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 Провадження №2/425/342/20

Справа №425/887/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Брудницька О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» про визнання протиправним та скасування рішення про нарахування штрафу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 18 березня 2020 року звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» про визнання протиправним і скасування рішення Комісії Рубіжанського РЕМ ТОВ «ЛЕО», оформлене протоколом № 6 від 11 січня 2020 року, згідно якого їй був нарахований штраф у розмірі 13978 гривень 24 копійки, а також про зобов`язання ТОВ «ЛЕО» сплатити ОСОБА_1 15000 гривень у якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Процесуальні дії у справі.

На виконання ухвали суду від 20 березня 2020 року, 27 березня 2020 року ОСОБА_2 усунула недоліки своєї позовної зави шляхом її подання у новій редакції. На підставі чого ухвалою від 30 березня 2020 року, суд відкрив провадження у справі та призначив підготовче судове засідання у справі на 23 квітня 2020 року.

Підготовче судове засідання відкладалось неодноразово, через неявку представника відповідача на підставі введення карантину на всій території України, у зв`язку із чим суд продовжував строки підготовчого провадження та строки для подачі учасниками справи заяв по суті справи.

06 серпня 2020 року, представник відповідача подав суду клопотання про закриття провадження у справі, але оскільки на дату проведення підготовчого судового засідання позивачка цього клопотання не отримала, і її ставлення до цього клопотання було не відоме суду, 13 серпня 2020 року суд закрив підготовче провадження, призначив розгляд справи по суті на 19 жовтня 2020 року (з урахуванням перебування головуючого у щорічній відпустці), а клопотання про закриття провадження у справі вирішив розглянути під час розгляду справи по суті, після заслуховування думки позивачки.

20 серпня 2020 року представник позивачки подав заперечення проти клопотання про закриття провадження у справі та письмові докази. 23 жовтня 2020 року, представник позивачки подав письмові пояснення, клопотання про виклик свідка та письмові докази, які були залучені до матеріалів справи, а свідок був допитаний під час розгляду справи по суті 10 листопада 202 року.

30 листопада 2020 року представник позивачки подав додаткові письмові пояснення, які були залучені до матеріалів справи, а 03 грудня 2020 року суд допитав позивачку у якості свідка на підставі її клопотання.

28 грудня 2020 року представник відповідача подав суду додаткові письмові докази та просив завершити розгляд справи без його участі, а позивачка подала суду заяву, якою зазначила, що зауважень до доказів відповідача не має і також просить завершити розгляд справи без її участі та участі її представника.

Тому на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, а розгляд справи суд завершив без участі позивачки, її представника та представника відповідача.

28 грудня 2020 року суд відмовив представнику відповідача у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі ухвалою та завершив розгляд справи.

Позиції учасників справи (стислі).

Аргументи позивачки. У її власності є торговельний кіоск, що розташований у місті Рубіжне Луганської області, в якому у спеціальній металевій опломбованій відповідачем 01 листопада 2019 року трьома свинцевими пломбами шафі є окремо опломбований відповідачем засіб комерційного обліку електричної енергії. ЇЇ підприємницька діяльність, як фізичної особи давно припинена, але вона здає свій кіоск в оренду іншій особі, робітник якого 23 грудня 2019 року подзвонив їй та повідомив про те, що одна з трьох пломб із металевої шафи лежить на підлозі. Вона негайно подзвонила інспектору відповідача, яка порекомендувала їй написати письмову заяву про це, але вже зранку наступного дня прийшли інспектори відповідача і склали Акт про порушення нею Правил роздрібного ринку електричної енергії. Цим актом вони встановили факт не забезпечення нею збереження і цілісності встановленого засобу обліку та пломби №21985692 з відбитком тавра, установленої на засобі обліку та зрив пломби на шафі обліку, з чим вона незгодна, оскільки засіб обліку, який знаходиться у шафі не був пошкодженим, пломба нею не зривалась і вона є пломбою шафи, в якій знаходиться засіб обліку, а не пломбою самого засобу обліку. Акт вона підписала тільки 15 грудня 2019 року і тільки у цей день вона отримала запрошення на засідання комісії, яке було проведено без її участі. І оскільки вона вказаних правил не порушувала, рішенням про нарахування їй вартості електричної енергії, яку вона зобов`язана оплатити слід скасувати. А через те, що вона перенесла великий стрес, страждала та переживала, на її користь слід стягнути 15000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Аргументи відповідача. З 01.01.2019 року ТОВ «ЛЕО» виконував функції оператора системи розподілу електричної енергії, тому саме це товариство має право перевіряти технічний стан приладів обліку електричної енергії. І під час такої перевірки працівниками товариства було виявлено порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, про що був складений акт. Розглянувши акт на засіданні Комісії, у присутності позивачки, Комісія відповідача на підставі пункту 8.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії нарахувала їй вартість не облікованої електричної енергії, яку вона спожила в обхід засобів обліку, що є збитками. Також ОСОБА_1 був вручений рахунок для сплати коштів та повідомлення про припинення подачі електричної енергії, але подача електричної енергії припинена не була. Акт та рішення є правомірними, оскільки складені відповідно до діючих Правил роздрібного ринку електричної енергії, а моральна шкода позивачкою не доведена.

Оцінка суду щодо фактів, на підставі аргументів і доказів сторін.

12 липня 2012 року на підставі договору купівлі - продажу, ОСОБА_1 , придбала у власність металевий торгівельний кіоск, який розташований біля автобусної зупинки на перехресті вулиць 30 років Перемоги - Володимирська у місті Рубіжне Луганської області (а.с.14-15,16,17-18,43-45,46).

На підставі договору №695 від 01 листопада 2013 року про постачання електричної енергії, укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання», ОСОБА_2 , як фізична особа підприємець, почала отримувати електричну енергію для забезпечення потреб її електричних установок, із загальною дозволеною потужністю 6 кВт (а.с.133-137).

З 28 серпня 2014 року, за власним рішенням, ОСОБА_2 здійснила державну реєстрацію припинення своєї підприємницької діяльності, як фізичної особи підприємця (а.с.40). А 15 грудня 2017 року ОСОБА_1 , на підставі договору оренди, надала свій кіоск в оренду ОСОБА_3 (а.с.11,19-20,39,47-48).

На підставі заяви приєднання до умов договору про розподіл електричної енергії та заяви приєднання до умов договору про постачання електричної енергії, 17 грудня 2018 року ОСОБА_1 , як фізична особа, як це передбачено частиною4 статті 46 та частиною 4 статті 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» уклала публічні договори з ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання», як з оператором системи розподілу електричної енергії, та з ТОВ «Енера Схід», як з постачальником електричної енергії (а.с.138).

При цьому, на підставі пункту 62 (визначення поняття: «побутовий споживач») та 42 (визначення поняття: «малий не побутовий споживач») частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» суд погоджується із аргументами представника відповідача про те, що обидва договори були укладені із ОСОБА_2 , як із малим не побутовим споживачем. Оскільки місце її підключення та мета прямо вказують на те, що електрична енергія, яку вона купує використовується для забезпечення потреб її електричних установок, які знаходяться у торговельному кіоску, а не для забезпечення її власних побутових потреб. Що у свою чергу, має наслідком у всіх розрахунках за електричну енергію, застосування тарифів саме для не побутових споживачів, у тому числі й при нарахуванні вартості не облікованої електричної енергії.

05 жовтня 2019 року біля кіоску ОСОБА_2 виникла дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено стовп із кабелем, яким постачалась електрична енергія до її кіоску і через що з 05 жовтня 2019 року по 30 жовтня 2019 року електрична енергія до її кіоску не постачалась (а.с.130,140, показання свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ).

30 жовтня 2019 року у зв`язку із відновленням кабелю, яким постачалась електрична енергія до її кіоску, ОСОБА_2 звернулась до ТОВ «ЛЕО» із письмовою заявою з проханням поновити їй постачання електричної енергії (а.с.12,41,141-145).

І в цей же день, працівники ТОВ «ЛЕО» прийшли до кіоску, перевірили підключення, засіб комерційного обліку електричної енергії (тип СА4У-198, №071018) та опломбували його кожух (пломба №14203598, індикатори на кожуху засобу обліку: №10179036, №10179037), і окремо опломбували металеву шафу трьома свинцевими пломбами (на клемній кришці пломба №21985680, безпосередньо на шафі обліку №21985691, №21985692, в якій зберігається вказаний засіб обліку, та відновили постачання електричної енергії про що 01 листопада 2019 року ці працівники склали Акт №073657 (а.с.181, показання свідка ОСОБА_4 , з урахуванням відомостей з іншого Акту - а.с.6-7,34-35,179-180).

23 грудня 2019 року, ОСОБА_1 подзвонив ОСОБА_4 , який працював у її кіоску та повідомив її про те, що на металевій шафі, в якій зберігається засіб обліку електричної енергії відсутня одна пломба. Вона одразу подзвонила робітниці ТОВ «ЛЕО» , яка порекомендувала їй написати про це письмову заяву та подати її на наступний день (показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ).

Але вже зранку наступного дня, тобто 24 грудня 2019 року їй знову подзвонив ОСОБА_4 та повідомив її про те, що з ТОВ «ЛЕО» прийшли два інспектори для перевірки засобу обліку і вона дала дозвіл їх впустити (показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ).

Перевірку проводили інспектор ОСОБА_5 та інспектор ОСОБА_6 , які знайшли на підлозі одну свинцеву пломбу №21985692, що була раніше закріплена на металевій шафі, в якій зберігається засіб обліку та склали Акт про порушення №004670 (показання свідка ОСОБА_4 , а.с.6-7,34-35,179-180).

У цьому Акті вони зазначили, що ОСОБА_2 порушила підпункт 8 пункту 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, у зв`язку із не забезпеченням нею збереження і цілісності установленого на її території розрахункового засобу комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування. Зокрема через те, що ними виявлено відсутність пломби №21985692 з відбитком тавра оператора системи розподілу, що була установлена на засобі вимірювальної техніки, на шафі обліку (а.с.6-7,34-35,179-180).

Разом з цим суд відзначає, що у цьому Акті інспектори ТОВ «ЛЕО» зазначили про те, що пломба №21985692 це пломба, яка встановлена не на засобі вимірювання електричної енергії безпосередньо, а пломба, яка була встановлена на металевій шафі, в якій зберігається цей засіб вимірювання (пункт 2 Акту), що повністю узгоджується із відомостями раніше складеного Акту від 01 листопада 2019 року №073657 (а.с.181 та а.с.6-7,34-35,179-180).

Також суд відзначає, що за даними Акту про порушення від 24 грудня 2019 року, самовільне підключення було відсутнє, а пломби, які були встановлені безпосередньо на засобі комерційного обліку електричної енергії (тип СА4У-198, №071018), зокрема: пломба №14203598 та індикатори на кожуху засобу обліку: №10179036 і №10179037 були не ушкодженими, як і дві свинцеві пломби №21985680 на клемній кришці та №21985691 на шафі обліку (а.с.6-7,34-35,179-180).

А чому працівники ТОВ «ЛЕО», яких пустили проводити перевірку у самому кіоску не мали можливості встановити перелік струмоприймачів, приєднаних ОСОБА_2 до електричної мережі (а також їх кількість, потужність і режим роботи), як це зазначено у пункті 5 Акту, будь-яких пояснень цей Акт не містить (а.с.6-7,34-35,179-180). І представник ТОВ «ЛЕО» будь-яких пояснень із цього приводу суду не надав.

Разом з цим судом встановлено, що у цей же день, 24 грудня 2019 року, ті самі працівники ТОВ «ЛЕО» склали ще один Акт №073740 технічної перевірки/заміни засобів обліку електричної енергії до 1000 В/пломбування, з огляду на який (а.с.5,33) пломби, які були встановлені безпосередньо на засобі комерційного обліку електричної енергії ОСОБА_1 (тип СА4У-198, №071018), зокрема: пломба №14203598 та індикатори на кожуху засобу обліку: №10179036 і №10179037 не замінювались. Як і дві свинцеві пломби №21985680 на клемній кришці та №21985691 на шафі, в якій зберігається цей засіб обліку. Цими працівниками тільки були додані дві свинцеві пломби, якими була опломбована шафа №29255960 та №29255964 (а.с.5,33).

На наступний день після складання вказаного Акту про порушення №004670, тобто 25 грудня 2019 року, у приміщенні Рубіжанського району електричних мереж (РЕМ) ТОВ «ЛЕО» ОСОБА_1 отримала копію цього Акту, а також запрошення на засідання Рубіжанського РЕМ ТОВ «ЛЕО» з розгляду цього Акту на 11 лютого 2020 року (показання свідка ОСОБА_1 та а.с.8,36,182).

І саме 11 лютого 2020 року, а не 11 січня 2020 року, як помилково вказано у протоколі №6 засідання Комісії Рубіжанського РЕМ ТОВ «ЛЕО» (показання свідка ОСОБА_1 та а.с.9,37), незважаючи на заперечення ОСОБА_2 , ця Комісія прийняла рішення визнати Акт про порушення №004670 від 24 грудня 2019 року складеним правомірно та на підставі Глави 8.4. (підпункту 8.4.10. пункту 8.4.) Розділу VIII Правил роздрібного ринку електричної енергії нарахувала ОСОБА_2 вартість не облікованої електричної енергії у розмірі 4813 кВт за 56 календарних днів (з 29 жовтня 2019 року по 24 грудня 2019 року), що складає 13978 гривень 24 копійки (а.с.9,37).

ОСОБА_7 було видано рахунок №695-РБ/2/2 від 11 лютого 2020 року на оплату цих коштів, як за фактичне споживання у лютому 2020 року 4813 кВт електричної енергії, з Актом прийняття-передачі їй цієї енергії та повідомлення про припинення подачі їй електроенергії до рівня екологічної броні у випадку несплати нею 13978 гривень 24 копійок до 12 березня 2020 року включно (а.с.10,38).

Не погодившись із таким рішенням Комісії ТОВ «ЛЕО», 14 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернулась до Начальника Рубіжанського РЕМ ТОВ «ЛЕО» з проханням анулювати рішення Комісії ТОВ «ЛЕО», але їй у цьому було відмовлено (а.с.21,22,49,50).

Тоді, 15 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернулась із скаргою на ТОВ «ЛЕО» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка зазначила, що ТОВ «ЛЕО» не мало підстав застосовувати Розділ VIII Правил роздрібного ринку електричної енергії та нараховувати ОСОБА_2 вартість не облікованої електричної енергії у розмірі 13978 гривень 24 копійки. Тому ці нарахування підлягають скасуванню (а.с.114,115-116).

І оскільки ТОВ «ЛЕО» не вчинило жодних дій по скасуванню нарахованої їй вартості не облікованої електричної енергії, а вона весь час після отримання протоколу засідання Комісії ТОВ «ЛЕО» знаходилась у постійному стресі та переживаннях через страх припинення їй електропостачання у кіоск та необхідність сплати 13978 гривень 24 копійок, ОСОБА_2 подала позов до суду про скасування рішення Комісії Рубіжанського РЕМ ТОВ «ЛЕО» про нарахування їй 13978 гривень 24 копійки та стягнення 15000 гривень у якості відшкодування їй моральної шкоди (а.с.1-4,29-32).

Оцінка судом змісту спірних правовідносин.

Встановлені судом обставини вказують на те, що між позивачкою, як споживачем, та відповідачем, як оператором системи розподілу електричної енергії, виникли цивільні зобов`язальні (зокрема, договірні) правовідносини на роздрібному ринку електричної енергії, зокрема у сфері надання позивачці послуг з розподілу електричної енергії відповідачем.

І в межах цих правовідносин, на підставі встановлення відповідачем факту відсутності у позивачки однієї пломби на металевому ящику, в якому зберігається засіб комерційного обліку електричної енергії, він скористався правом обчислити позивачці обсяг не облікової електричної енергії, та нарахував їй вартість такої енергії, як свої збитки, і надав рахунок на їх оплату позивачкою, під ризиком припинення подачі позивачці електроенергії до рівня екологічної броні.

Але позивачка вважає, що рішенням про нарахування їй вартості активної електричної енергії, відповідач порушив Правила роздрібного ринку електричної енергії та її право не відповідати за збитки, яких вона не заподіювала. Через, що вона вважає, що рішення про нарахування їй вартості електричної енергії слід скасувати, та відшкодувати грошима, завдану їй моральну шкоду.

Оцінка суду щодо права позивачки та способу його захисту.

Положення пункту 1 та пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України передбачають, що виключно законами України визначаються права людини і громадянина, гарантії цих прав, його основні обов`язки, а також засади цивільно-правової відповідальності та відповідальність за них.

А частина 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. При цьому пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України прямо встановлює, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є і завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

В силу положень пункту 2.3.4. Розділу ІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює

державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14 березня 2018 року (надалі за текстом Правила РРЕЕ), відповідальність за збереження і цілісність засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені.

А за положеннями підпунктів 8 і 20 пункту 5.5.5 (з урахуванням пункту 5.5.13) Правил РРЕЕ, саме Споживач (у тому числі й малий не побутовий, яким є позивачка) зобов`язаний забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування; не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Вказаним обов`язкам споживача кореспондує право оператора системи, передбачене пунктом 8.2.4. та 8.2.6. Правил РРЕЕ, у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж, здійснити розрахунок обсягу не облікованої електричної енергії та суму завданих цим збитків, який підлягає оплаті відповідно до порядку, визначеного главою 8.4 цього розділу.

Однак таке право оператора системи здійснюється через його уповноважених представників під час засідання Комісії з розгляду Актів про порушення і виключно у разі виявлення його працівниками порушень, передбачених 9-ма пунктами п.8.4.2. глави 8.4. цих Правил та за умови фіксації цих порушень і складення його працівниками Акту про порушення з дотриманням пункту 8.2.5. Правил РРЕЕ, і якщо при нарахуванні збитків цією Комісією було дотримано порядок їх нарахування, що передбачений цією ж главою Правил.

Але суд відзначає, що в силу абзацу 2 пункту 8.4.1. Правил РРЕЕ, у разі своєчасного (до виявлення порушення представниками оператора системи) письмового повідомлення споживачем оператора системи про виявлені ним пошкодження засобів вимірювальної техніки, пошкодження або зрив пломб (за умови відсутності явних ознак втручання в роботу засобів вимірювальної техніки) чи пошкодження індикатора (за умови наявності активного елемента індикатора) або спрацювання індикатора (за умови відсутності підтвердження заводом виробником індикатора факту його спрацювання внаслідок дії магнітного поля) положення цієї глави не застосовуються.

Тобто за наявності таких умов, визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил РРЕЕ, не здійснюється.

Встановлені судом обставини вказують на те, що 23 грудня 2019 року зрив пломби був виявлений не представниками оператора системи, а працівником людини, яка працювала у кіоску позивачки, тобто виявлення зриву пломби мало місце до його виявлення представниками відповідача 24 грудня 2019 року, зранку. І саме позивачка повідомила про зрив пломби працівника відповідача одразу після того, як їй стало про це відомо, тобто 23 грудня 2019 року, що не спростовував представник відповідача. Внаслідок чого наступного дня, тобто 24 грудня 2019 року до кіоску позивачки прийшли представники відповідача, які вже о 09 ранку склали Акт про порушення №004670, що позбавило позивачку встигнути письмово повідомити відповідача, як оператора системи, про виявлений нею зрив пломби. При цьому суд відзначає, що подальше письмове повідомлення втратило сенс, оскільки відповідач вже знав про зрив пломби та більш того його працівники вже прийняли рішення, що мало місце порушення Правил РРЕЕ позивачкою, що зафіксували в Акті про порушення. Отже усного повідомлення позивачки було достатньо для можливості застосування відповідачем абзацу 2 пункту 8.4.1. Правил РРЕЕ, оскільки факт повідомлення позивачкою відповідача про виявлений зрив пломби, відповідачем не оспорювався.

Разом з цим суд відзначає (що було встановлено судом вище), що працівники відповідача, які провели контрольний огляд засобу комерційного обліку позивачки (тип СА4У-198, № НОМЕР_1 ) та склали Акт про порушення №004670 і Акт №073740 технічної перевірки/заміни засобів обліку електричної енергії до 1000В/пломбування, прямо підтвердили у їх текстах, що явні ознаки втручання в роботу цього засобу вимірювальної техніки чи пошкодження активного елементу індикаторів або спрацювання індикаторів не було.

Більш того, за даними працівників відповідача всі пломби та всі індикатори, які були на засобі комерційного обліку позивачки (тип СА4У-198, № НОМЕР_1 ) були в наявності та були не ушкодженими. Зірваною, виявилась пломба не із засобу обліку, а з металевої шафи, в якій цей засіб зберігався. Також, що знайшло своє відображення у вказаних Актах, які склали працівники відповідача, самовільне підключення позивачкою було відсутнім.

І всі ці відомості, разом з доказами, які їх підтверджують, були в наявності у відповідача, Комісія якого, тим не менш, дійшла до висновку про можливість застосування глави 8.4. Правил РРЕЕ та нарахувала позивачці на підставі пункту 8.4.10. цієї глави Правил РРЕЕ обсяг та вартість електричної енергії, яка на їх думку була спожита позивачкою без обліково.

Але суд погоджується із позивачкою, що прийнявши таке рішення Комісія Рубіжанського РЕМ ТОВ «ЛЕО» діяла неправомірно, оскільки підстав для застосування пункту 8.4.10 глави 8.4. Правил РРЕЕ, на підставі абзацу 2 пункту 8.4.1. Правил РРЕЕ, не було з мотивів викладених вище. Оскільки позивачка своєчасно (до виявлення зриву пломби представниками оператора системи) повідомила відповідача про виявлений нею факт, і відсутніми були явні ознаки втручання в роботу засобів вимірювальної техніки, індикатори не були пошкодженими (наявними були активні елементи усіх індикаторів), індикатори не спрацювали, самовільного підключення не було.

Також суд відзначає, що з огляду на встановлені судом обставини ніщо не вказувало на те, що позивачка спожила поза приладом обліку електричну енергію чи готувалась це зробити. Тому суд не погоджується із тим, що мав місце факт споживання позивачкою електричної енергії безобліково.

Також звертає на себе увагу і той факт, що пломба була зірвана не із засобу комерційного обліку позивачки (тип СА4У-198, №071018), а із металевої шафи, в якій цей засіб зберігається, і дві з трьох пломб на шафі були в наявності та не ушкоджені. При цьому металева шафа, не відноситься до засобів комерційного обліку електричної енергії, і зрив пломби із неї, сам по собі, не може свідчити про факт споживання позивачкою електричної енергії поза обліком оскільки шафа, в якій зберігається засіб комерційного обліку є засобом, що зберігає цілісність самого засобу комерційного обліку та запобігає ненавмисному зриву пломб із самого засобу комерційного обліку електричної енергії.

Підтвердження чого є і положення пункту 2.3.4. Правил РРЕЕ за якими, на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені покладається відповідальність, відповідно до акта про пломбування, за збереження і цілісність саме засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр), а не шаф, в яких такі засоби комерційного обліку зберігаються.

Що стосується самої підстави для нарахування позивачці обсягу та вартості електричної енергії, то тут суд знову відзначає, що з огляду на зміст пунктів 8.2.4., 8.2.5. та 8.2.6. Правил РРЕЕ, Комісія відповідача має право це зробити виключно у разі виявлення саме його працівниками порушень, передбачених 9-ма пунктами п.8.4.2. глави 8.4. цих Правил. А зрив пломби був виявлений не ними, а позивачкою, це по-перше. А по-друге, ні в Актах, які склали працівники відповідача, ні у протоколі засідання Комісії відповідача, не зазначено яке ж конкретно порушення з тих, що передбачені 9-ма пунктами п.8.4.2. глави 8.4. цих Правил порушила позивачка і чим це підтверджується. А зазначити конкретний пункт Правил в Акті, вимагає абзац 3 пункту 8.2.5. Правил РРЕЕ. І тут суд знову відзначає, що сам по собі факт виявлення зриву пломби із шафи, в якій зберігається засіб комерційного обліку, а не із самого засобу обліку не передбачений 9-ма пунктами, на підставі яких відповідач має право визначати обсяг та вартість не облікованої електричної енергії.

Що стосується самого розрахунку обсягу та вартості електричної енергії, який здійснила Комісія відповідача, то тут суд погоджується і підтримує правову позицію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Зокрема у тій частині, що для застосування пункту 8.4.10. глави 8.4. Правил РРЕЕ (на підставі якого Комісія відповідача розрахувала позивачці обсяг та вартість електричної енергії), тобто для визначення величини розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії протягом робочого часу, відповідач повинен був встановити кількість всіх наявних у споживачки струмоприймачів та максимальну потужність кожного з них. Оскільки без вчинення таких дій, жоден з підпунктів (1,2 чи 3) пункту 8.4.10 глави 8.4. Правил РРЕЕ, застосовуватись не може.

Через що суду вважає, що застосування відповідачем підпункту 3 пункту 8.4.10 глави 8.4. Правил РРЕЕ для розрахунку обсягу та вартості електричної енергії було неправомірним, позаяк цей пункт застосовується по показниках дозволеної потужності, що вказана у договорі, виключно якщо потужність визначена за підпунктом 1 та 2 перевищує дозволену, або споживач не надав інформації щодо паспортних даних струмоприймачів, чи не допустив представників оператора системи на свою територію для перевірки інформації щодо сумарної максимальної потужності струмоприймачів, чи відмовився від вимірювання струму навантаження електроустановки при підключенні всіх наявних струмоприймачів на повну потужність.

Але встановлені судом обставини та зміст усіх складених працівниками відповідача Актів прямо вказують на те, що позивачка жодним чином не перешкоджала працівникам відповідача проводити перевірку. І в розпорядженні суду не має ніяких доказів того, що позивачка не надала працівникам відповідача (на їх запит, якщо він мав місце) інформації щодо паспортних даних наявних в неї струмоприймачів, або ж не допустила представників оператора системи на територію кіоску для перевірки інформації щодо сумарної максимальної потужності струмоприймачів, чи відмовилась від вимірювання струму навантаження електроустановки при підключенні всіх наявних струмоприймачів на повну потужність, або ж, що у працівників не було реальної можливості встановити кількість всіх наявних у кіоску споживачки струмоприймачів та максимальну потужність кожного з них.

А за таких обставин суд погоджується і з тим, що у Комісії Рубіжанського РЕМ ТОВ «ЛЕО» не тільки не було підстав для застосування глави 8.4. Правил РРЕЕ, а й сам розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, що ґрунтувався на пункті 8.4.10. глави 8.4. Правил РРЕЕ, був зроблений не правомірно.

Тому суд погоджується із тим, що позовні вимоги позивачки в частині визнання протиправним та скасування рішення Комісії РЕМ ТОВ «ЛЕО», яке було прийнято 11 лютого 2020 року на засіданні цієї Комісії, оформлене протоколом №6 за яким позивачці було нараховано вартість не облікованої активної електричної енергії у розмірі 13978 гривень 24 копійки, слід скасувати.

А приймаючи таке рішення суд виходить із наступного.

Як вже вказувалось, частина 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

І зокрема, в силу положень пункту 8.2.6. Правил РРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію у разі причетності споживача до порушення цих Правил, у протоколі засідання Комісії оператора системи зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти глави 8.4 цього розділу та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків.

І в силу положень підпункту 4 пункту 5.5.5. (з урахуванням пункту 5.5.13.) Правил РРЕЕ споживач (у тому числі й малий не побутовий споживач, яким є позивачка) зобов`язаний здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил. При цьому на підставі пункту 8.2.7. Правил РРЕЕ, споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка.

Враховуючи викладене суд констатує, що між позивачкою та відповідачем, у зв`язку із складанням його працівниками Акту про порушення та прийняттям його Комісією рішення про нарахування позивачці вартості необлікованої електричної енергії, а також наданням позивачці розрахункових документів для її оплати, між нею та відповідачем, формально, але виникло цивільне правовідношення. Зокрема зобов`язання, у якому у позивачки виник обов`язок сплати гроші, а у відповідача виникло право вимагати їх сплатити, як за спожиту поза обліком електричну енергію.

Що узгоджується із поняттям зобов`язання, передбаченого частиною 1 статті 509 ЦК України та підставами його виникнення, що встановлені статтею 11 Цивільного Кодексу України (частина 2 статті 509 ЦК України), до яких відносяться дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Однак в силу положень частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

А встановлені судом обставини вказують на те, що дії відповідача, через які між позивачкою та відповідачем формально, але виникли вказані зобов`язальні правовідносини, не відповідають засадам добросовісності, розумності та справедливості.

Тому суд погоджується із тим, що таке правовідношення слід припинити. І спосіб його припинення, зокрема шляхом визнання протиправним і скасування рішення Комісії відповідача про нарахування позивачці вартості необлікованої електричної енергії, хоча і не передбачений прямо жодним актом цивільного законодавства, але буде ефективним способом захисту права позивачки не відповідати за збитки, яких вона не заподіювала. Іншими словами, її права не оплачувати послуги чи товари, яких вона не отримувала.

Застосовуючи вказаний спосіб захисту порушеного права позивачки суд виходить із того, що за положеннями частини 2 статті 5 Цивільного процесуального кодексу України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, суд бачить можливим застосувати такий спосіб захисту порушеного права позивачки: визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Рубіжанського району електричних мереж Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання», прийнятого 11 лютого 2020 року на засіданні Комісії з розгляду акту № 004670 від 24 грудня 2019 року про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, оформлене протоколом №6, за яким ОСОБА_1 було нараховано вартість необлікованої активної електричної енергії за актом про порушення №004670 від 24 грудня 2019 року, у розмірі 13978 гривень 24 копійки.

Що стосується позовних вимог позивачки щодо відшкодування їй моральної шкоди у розмірі 15 000 гривень, то тут суд виходить з наступного.

Положення пункту 1 та пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України передбачають, що виключно законами України визначаються права людини і громадянина, гарантії цих прав, його основні обов`язки, а також засади цивільно-правової відповідальності та відповідальність за них.

А частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що окремою та самостійною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання моральної шкоди іншій особі. При цьому суд враховує, що за положеннями пункту 2 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої. А за положеннями частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті (але ці випадки до ситуації, що виникла не підходять).

Показання, які надала позивачка як свідок, у їх сукупності із встановленими у цій справі обставинами, суд вважає належними, достовірними та допустими доказами того, що у період з 24 грудня 2019 року по 28 грудня 2020 року (день прийняття судом рішення у справі) ОСОБА_2 зазнала душевних страждань від протиправної та винної поведінки щодо неї відповідачем, який міг усунути ці страждання самостійним рішенням шляхом скасування Акту про порушення чи прийнятого його Комісією рішення про нарахування позивачці вартості електричної енергії, але не зробив цього.

Частина 3 та 5 статті 23 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода може бути відшкодована грішми і одноразово. Але розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У зв`язку із цим суд відзначає одразу, що фізичних страждань чи погіршення здібностей позивачки або позбавлення її можливості їх реалізації, не мало місце. За характером, правопорушення є таким, що потягло для позивачки тільки душевні страждання, але їх глибину суд не вважає надто істотною, оскільки з огляду на покази самої позивачки ці страждання не носили постійного і нестерпного характеру, хоча думка про обов`язок сплатити 13978 гривень 24 копійки за те, що вона не робила, її дуже хвилювала періодично, що суд поділяє. Але тут суд відзначає, що позивачка не надала суду докази свого майнового стану для того аби суд міг оцінити істотність рівня хвилювання позивачки. Однак суд відзначає, що моральної шкоди було завдано позивачці виключно з вини відповідача, проте суд враховує і вимоги розумності та справедливості.

Отже, з урахуванням встановлених і врахованих судом обставин, що мають істотне значення для вирішення питання про розмір грошового відшкодування, суд вважає що 1000 гривень буде достатнім розміром грошового відшкодування заподіяної позивачці відповідачем моральної шкоди. Тож позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню тільки частково, зокрема шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки 1000 гривень. А у відшкодуванні моральної шкоди в більшому розмірі, зокрема у стягненні ще 14000 гривень, слід відмовити.

Оцінка і висновок суду щодо судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на це і те, що судові витрати у вигляді судового збору суд вважає документально підтвердженими (а.с.4а), але позов задоволений частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 56 гривень 05 копійок, тобто пропорційно до розміру задоволених вимог про відшкодування моральної шкоди.

Щодо повного тексту судового рішення.

Положеннями частини 6 статті 259 ЦПК України передбачено, що у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів. А якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший не робочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина 3 статті 124 ЦПК України).

Тому оскільки останній день строку виготовлення повного рішення припав на вихідний день 07 січня 2021 року, суд закінчив виготовлення повного тексту рішення у перший після цього робочий день суду 11 січня 2021 року.

Таким чином, керуючись статтями 2,19,23,34,43,49,76-113,133-142,209-247,258,259,263-265,268,272,273,351,352,354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» про визнання протиправним та скасування рішення про нарахування штрафу та відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Рубіжанського району електричних мереж Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (ідентифікаціний код: 31443937; юридична адреса: 91021, місто Луганськ, квартал Гайового, будинок 35 А; фактичне місцезнаходження: 92702, місто Старобільськ Луганської області, вулиця Горького, будинок 123), прийнятого 11 лютого 2020 року на засіданні Комісії з розгляду акту № 004670 від 24 грудня 2019 року про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, оформлене протоколом №6, за яким ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) було нараховано вартість необлікованої активної електричної енергії за актом про порушення №004670 від 24 грудня 2019 року, у розмірі 13978 (тринадцять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) гривень 24 (двадцять чотири) копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (ідентифікаціний код: 31443937; юридична адреса: 91021, місто Луганськ, квартал Гайового, будинок 35 А; фактичне місцезнаходження: 92702, місто Старобільськ Луганської області, вулиця Горького, будинок 123) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошові кошти в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, в якості відшкодування моральної шкоди. У відшкодуванні моральної шкоди в більшому розмірі - відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (ідентифікаціний код: 31443937; юридична адреса: 91021, місто Луганськ, квартал Гайового, будинок 35 А; фактичне місцезнаходження: 92702, місто Старобільськ Луганської області, вулиця Горького, будинок 123) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 56 (п`ятдесят шість) гривень 05 (п`ять) копійок. У стягненні судового збору в більшому розмірі - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти (тридцяти) днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 11 січня 2021 року.

Суддя - Д.С. Коваленко