н/п 2/490/635/2020 Справа № 490/2767/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд М. Миколаєва у складі:
головуючого судді- Черенкової Н.П.
при секретарі Баришніковій І.М.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на рухоме майно в порядку спадкування за законом,
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 12.06.1993 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 . Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина, в тому числі і на транспортний засіб марки Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Спадкоємцями після її смерті є донька ОСОБА_4 син ОСОБА_3 та мати померлої ОСОБА_2 .
Постановою приватного нотаріуса нотаріального округу Миколаївської області Грудницькою І.М. від 02.06.2017 року відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавиці.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.11.2018 року визначена частка померлої у праві спільної сумісної власності подружжя на транспортний засіб, яка становить 1/2 частку у праві власності.

Згідно з приписами ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який посвідчує його право власності.

Посилаючись на викладене, позивач і просив визнати за ним право власності на 1/2 частину транспортного засобу вказаної марки державний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою від 16.04.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою від 06.06.2019 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

Сторони, належним чином повідомлені про слухання прави до судового засідання не з`являлись, причини неявки суду не повідомили.

Не з`явились сторони і до судового засідання 22.12.2020 року.

Представник позивача просила про розгляд справи у їх відсутність. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла дружина ОСОБА_1 .

Спадкоємцями першої черги після її смерті є її чоловік ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 , діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Спадкоємці звернулись приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грудницької І.М. для отримання свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом.

Постановою нотаріуса від 02.06.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано правовстановлюючий документ на транспортний засіб марки Renault модельR 385, 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 на ім`я спадкодавиці.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.11.2018 року визначено, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності подружжя на зазначений транспортний засіб становить 1/2 частку. При цьому, частка ОСОБА_1 в праві спільної сумісної власності у вказаному транспортному засобі також становить 1/2.

Викладеним обставинам відповідають спадкові правовідносини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За правилами ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пунктом 23 постанови Пленуму ВСУ передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За такого, після постановленого судом рішення відсутня постанова нотаріуса про неможливість видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування.

Таким чином, зверненню до суду позовом мало передувати вирішення питання про видачу позивачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, або про відмову з посиланням на підставу неможливості видачі такого свідоцтва.

Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (п. 4.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом МіністерстваюстиціїУкраїнивід 22.02.2012 № 296/5).

Згідно зп.1,2 глави 7 Порядку та статтею 46 Закону України «Пронотаріат» нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Фактично позивачем обрано спосіб захисту своїх прав, що не відповідає характеру їх порушення.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючисьст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218 ЦК України, ст.ст. 46, 50 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності у праві спільної сумісної власності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , РНОКПП. АДРЕСА_1 .;

ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлений 22 грудня 2020 року.

Суддя : Н.П. Черенкова.