Провадження №2/369/1897/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.12.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Моргун А.Д., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою від 22.09.2020 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду за заявою позивача.

Від відповідача надійшла заява у якій він просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати у розмірі 402,16 грн 16 коп., у зв`язку з відмовою від позову по справі N9 523/12752/19. Вказав, що відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У своєму відзиві відповідач зазначив, що 18 січня 2020 року отримав через Укрпошту копію позовної заяви з додатками та ухвалою про відкриття. 20 січня 2020 року відповідачем було зроблено запити інформаційні до ряду юридичних осіб, які були зазначені як докази у позивній заяві ОСОБА_2 . Також було зазначено докази, які будуть подані пізніше. Тобто ці запити стосувалися цієї справи, та підтверджували зловживання позивачки та доведенням обставин відносно відзиву та зустрічного позову, який було подано у встановлений термін законом. Разом на інформаційні запити в рамках справи сплачено 229,50 грн. За зустрічний позов було сплачено судовий збір, де була комісія за транзакцію у розмірі 17,16 грн - що також є витратами пов`язаними з розглядом позову. Також відповідачем понесено витрати на засоби поштового зв`язку.

За положеннями ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно вимог ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд доходить висновку про те, що звернення позивача до суду із заявою про залишення позову без розгляду не свідчить про необґрунтованість дій позивача. Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Такі висновки суду повністю відповідаю позиції Верховного Суду, викладеній у рішенні від 26.09.2018 року по справі № 148/312/16-ц.

Отже, відповідачем не наведено належних та достатніх доводів і доказів необґрунтованості чи недобросовісності дій позивача. Тому підстав для компенсації витрат відповідача немає.

Керуючись ч. 1 ст. 44, ч. 5 ст. 142 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук