Справа №461/9904/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2020 року Галицький районний суд міста Львова
у складі: головуючої судді Волоско І.Р.,
секретар судового засідання Береза П.Р.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Також не подав до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Передача об`єкта оренди була здійснена за актом приймання-передачі від 11.01.2017 року (а.с.8).
Згідно п.4.1 Договору такий укладений на термін до 11.01.2027.
Пунктом 7.1.2 Договору оренди визначено обов`язком орендаря сплачувати орендну плату своєчасно і в повному обсязі. Розділом 5 Договору врегульовані питання розміру орендної плати та порядку розрахунків. Пункт 5.6 Договору передбачає, що орендна плата сплачується орендарем на рахунок орендодавця не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць. Відповідно до п. 5.3 Договору розмір орендної плати коригується щомісячно на відповідний індекс інфляції. Розмір орендної плати за перший місяць оренди склав850,43 грн. без ПДВ. (п.5.1 Договору). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному чинним законодавством України (п. 5.4 Договору).
Відповідно до п. 5.8 Договору несплата орендної плати в повному обсязі протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди.
Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та правочини.
Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Згідно зі ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, сплатити гроші тощо, або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст.510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник та кредитор. Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Так, відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» , який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.19 цього ж Закону орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.
Згідно з ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.
Згідно з ч. 1 ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.
Таким чином, зі змісту положень Договору оренди (п. 5.8) та норм Цивільного кодексу України (ч. 1 ст. 782) випливає, що підставою для дострокового розірвання договору оренди є несплата орендної плати протягом трьох місяців підряд з дня закінчення строку платежу. При цьому визначальним у даному випадку є не наявність заборгованості чи її відсутність, а сам факт несплати орендної плати, протягом строку, визначеного законом або договором.
При цьому визначена ст. 782 ЦК України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов`язком наймодавця.
Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене ч. 1 ст. 782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів.
Водночас, орендоване майно є комунальним, тому на спірні правовідносини поширюється також дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 згідно з ч. 2 ст. 24 якого Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.
Крім того, несвоєчасність внесення орендної плати порушує таку істотну умову Договору як порядок розрахунків (розділ 5 Договору). Суд погоджується, що невиконання Відповідачем умов Договору по сплаті орендної плати значною мірою позбавляє Позивача того, на що він розраховував при укладенні цього договору, оскільки в результаті несплати Відповідачем орендної плати за вказаним договором, Управління комунальної власності недоотримало значні кошти, та продовжує їх втрачати.
Окрім того, розділом 9 Договору оренди визначено порядок повернення Орендодавцю об`єкта оренди. Так, у разі припинення або розірвання Договору, Орендар повинен повернути Орендодавцеві об`єкт оренди протягом 15 днів за актом приймання передачі у належному стані (п.9.3,п.9.6.Договору).
Відповідно до вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що позов є обґрунтованим, позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки встановлено, що відповідач дійсно не виконує умови договору оренди, а також у нього наявна заборгованість по договору.
Відповідач, у свою чергу, не подав суду належних доказів на спростування вимог позивача, а тому суд вважає, що існують підстави для задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди, виселення відповідача з об`єкту оренди та стягнення з останнього заборгованості за вказаним договором.
Таким чином позов підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України слід стягнути з позивача суму сплаченого судового збору, що згідно квитанції №510 від 23.11.2020 року становить 6306 гривень 00 копійок.
Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
Зобов`язати ОСОБА_1 повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень з індексами 8-1 (вісім-один), 8-2 (вісім-два), 8-3 (вісім-три), 8-4 (вісім-чотири), 8-5 (вісім-п`ять), 8-6 (вісім-шість), 8-7 (вісім-сім), 8-8 (вісім-вісім) загальною площею 59,3 (п`ятдесят дев`ять цілих три десятих) кв.м., які розташовані в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходяться на балансі Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» і належить Львівській міській раді на праві комунальної власності.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя І.Р.Волоско