ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 680/764/19
Провадження № 22-ц/4820/1573/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю позивача та її представника,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Новоушицька районна державна адміністрація Хмельницької області, про повернення дитини матері та визначення участі батька у вихованні дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області в складі судді Яцини О.І. від 22 липня 2020 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до ОСОБА_2 , вказувала, що з 27.06.2015 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . З 2018 року між ними припинені шлюбні відносини, вони проживають окремо. Розпорядженням Новоушицької районної державної адміністрації (далі Новоушицька РДА) від 03.10.2018 року визначено місце проживання сина ОСОБА_3 разом із матір`ю та встановлено порядок побачень відповідача з малолітнім сином. Однак відповідач самовільно забрав дитину до свого місця проживання та відмовився її повертати. За вказаним фактом вона зверталася до правоохоронних органів, служби у справах дітей Новоушицької РДА та намагалася врегулювати спір поза судом. Вона, як мати, має рівні права і обов`язки щодо виховання спільного сина. Проте відповідач нехтує її правами та порушує права їхнього сина.

Тому просила зобов`язати ОСОБА_2 повернути сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до місця проживання матері ОСОБА_1 , визначити наступні способи участі батька у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 : необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового зв`язку; побачення з дитиною кожну першу та другу суботу та неділю місяця в присутності матері, при цьому години та місце зустрічей можуть бути також попередньо погоджені батьком з мамою дитини за 2 години до його візиту; в період літніх канікул, а саме в перший тиждень липня дитина перебуватиме з батьком, якщо в цей час мати перебуватиме в офіційній відпустці, то дитина перебуватиме з батьком в наступний тиждень після виходу матері з відпустки; батько зможе відвідати сина по місцю проживання у разі хвороби дитини, якщо даний візит не буде суперечити інтересам дитини, попередньо повідомивши маму за 2 години до свого візиту.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 22 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Новоушицької районної державної адміністрації Хмельницької області про повернення дитини матері та визначення участі батька у вихованні дитини - задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 повернути сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до місця проживання матері ОСОБА_1 .

Визначено наступний спосіб та порядок участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_2 з його сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового зв`язку; побачення з дитиною кожну першу та другу суботу та неділю місяця, попередньо повідомивши матір дитини за дві години до свого візиту; в період літніх канікул, а саме в перший тиждень липня дитина перебуватиме з батьком, якщо мати в цей час перебуватиме в офіційній відпустці, то дитина перебуватиме з батьком в наступний тиждень після виходу матері з відпустки; у разі хвороби дитини у будь-який час, якщо даний візит не буде суперечити інтересам дитини, попередньо повідомивши матір за дві години до свого візиту.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1536,80 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає рішення суду незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити. На його думку, судом не враховано, що місце проживання дитини після розірвання шлюбу було за місцем її реєстрації, де проживає й сам відповідач. Позивач не довела, що відповідач самовільно змінив місце проживання дитини лише факт звернення до органу опіки та піклування не є доказом порушеного права позивача. Вважає, що розпорядження Новоушицької РДА від 03.10.2018 року №482/2018 неможливо виконати, оскільки місце проживання дитини визначено в АДРЕСА_1 , де позивач не проживає, оскільки переїхала в м. Хмельницький. Позивачка без згоди батька змінила місце проживання дитини, переїхавши з смт. Нова Ушиця до м. Хмельницький, сама привезла дитину батькові та залишила з ним. Суд надав перевагу інтересам матері над інтересами батька дитини, що свідчить про необ`єктивність розгляду справи. В суді розглядається інший спір за його позовом про визначення місця проживання дитини, а тому суд передчасно виніс рішення про повернення дитини матері.

В засіданні апеляційного суду позивач та її представник просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апелянт та його представник адвокат Мілашевський М.Г. (ордер від 09.09.2020 року, а.с.170) в судове засідання не з`явилися. Апелянт втретє подав клопотання про відкладення розгляду справи, знову пославшись на неможливість явки до суду у зв`язку з амбулаторним лікуванням.

Апеляційним судом відхилено це клопотання, зважаючи на ненадання апелянтом належних документів на підтвердження тимчасової непрацездатності, наявність у нього повноважного представника і відсутність повідомлень про причини його неявки до суду, а також з врахуванням характеру спору, що стосується інтересів дитини і відповідно до ст. 162 СК України має бути негайно вирішений.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права . Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі цим вимогам відповідає.

Так, судом встановлено, що з 27 червня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2020 року.

Сторони є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розпорядженням Новоушицької районної державної адміністрації від 03 жовтня 2018 року № 482/2018-р як органу опіки та піклування визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначене рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, оскільки сторони протягом десяти днів від часу його винесення не звернулися за захистом своїх прав або інтересів до суду.

Відповідач 01.10.2018 року звертався до органу опіки та піклування із заявою про встановлення порядку побачення з сином ОСОБА_4 .

Розпорядженням Новоушицької районної державної адміністрації від 03 жовтня 2018 року № 484/2018-р встановлено порядок участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_4 побачення перші та треті вихідні щомісяця з 10-00 год. суботи до 16-00 год. неділі в межах Хмельницької області; щотижня в четвер з 16-00 до 18-30 год. в межах Хмельницької області; протягом року для відпочинку дитини з батьком на морі в межах країни за домовленістю з матір`ю дитини.

Відповідач у серпні 2019 року без згоди позивачки змінив місце проживання сина ОСОБА_3 , не повернувши їй дитину, з того часу дитина проживає разом з батьком за місцем його проживання у квартирі АДРЕСА_2 .

З приводу неповернення дитини батьком ОСОБА_1 зверталася 23.09.2019 року в Новоушицьке ВП ДВП ГУНП в Хмельницькій області, до Новоушицької РДА щодо невиконання відповідачем рішення органу опіки та піклування.

Згідно повідомлення служби у справах дітей Новоушицької РДА від 13.12.2019 року ОСОБА_2 не реагує на запрошення до служби у справах дітей райдержадміністрації для вирішення питання повернення дитини матері.

Згідно висновку Новоушицької РДА №18-30-1082/2020 від 10.06.2020 року щодо розв`язання спору між сторонами ОСОБА_2 у серпні 2019 року самовільно без згоди матері ОСОБА_1 змінив місце проживання сина ОСОБА_4 , переховує дитину, неодноразово не допускав працівників служби у справах дітей до місця проживання дитини з метою обстежити умови її проживання.

Позивачка працює вчителем математики та інформатики у Хмельницькому колегіумі ім. В. Козубняка, проживає в орендованій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , має постійний дохід.

Відповідач працює згідно за трудовим договором на посаді юриста у ФОП « ОСОБА_5 », має у власності квартиру в АДРЕСА_4 та постійний дохід.

Син сторін ОСОБА_3 досяг 3-річного віку, даних щодо негативного стану здоров`я суду не надано, з часу народження до вересня 2018 року проживав разом зі сторонами в АДРЕСА_4 , з вересня 2018 року проживав разом із позивачкою у АДРЕСА_1 , а з 03 листопада 2018 року в орендованій квартирі за адресою АДРЕСА_3 .

В період з 08 жовтня 2018 року по листопад 2018 року відвідував дошкільний навчальний заклад «Дзвіночок». Дитина допущена до зарахування на 2019-2020 навчальний рік до Хмельницького навчально-виховного комплексу № 31.

06 серпня 2019 року батько дитини ОСОБА_2 , всупереч розпорядженню Новоушицької РДА від 03 жовтня 2018 року, змінив місце проживання сина та з того часу останній проживає разом із відповідачем за адресою: АДРЕСА_4 .

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач самовільно змінив місце проживання малолітнього сина, визначене рішенням органу опіки та піклування, що порушує права дитини та її матері, тому слід зобов`язати відповідача повернути сина ОСОБА_3 позивачці ОСОБА_1 . З урахуванням висновку органу опіки та піклування, виходячи з інтересів дитини, проживання дитини протягом останнього року з батьком, суд першої інстанції визначив спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду в частині повернення дитини матері є безпідставними.

Так, відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Згідно зі статтею 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Для повернення дитини не потрібно представляти докази створення для неї нормальних умов для її виховання і розвитку, оскільки стаття 162 СК України базується на юридичній презумпції поведінки того з батьків, з ким вона проживає.

Відповідач не довів, що залишення дитини за попереднім місцем проживання з матір`ю створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить інтересам дитини.

Таких обставин не встановлено і письмовим висновком органу опіки та піклування.

Твердження апелянта про неможливість виконання рішення органу опіки та піклування щодо місця проживання дитини, оскільки ОСОБА_1 сама змінила місце проживання, яке визначено цим розпорядження, є безпідставним.

Так, розпорядженням голови Новоушицької райдержадміністрації №482/2018-р від 03.10.2018 року «Про визначення місця проживання дитини», вирішено спір між батьками, з ким із них буде проживати дитина, а не за якою адресою. Місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Той факт, що у розпорядженні вказано її тодішнє місце проживання ( АДРЕСА_1 ), не має істотного значення і не обмежує право ОСОБА_1 змінити своє місце проживання відповідно до норм Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання».

В зв`язку з працевлаштуванням вчителем у Хмельницькому колегіумі ім. В. Козубняка, ОСОБА_1 переїхала проживати з малолітнім сином у місто Хмельницький, що не суперечить розпорядженню Новоушицької райдержадміністрації.

Твердження апелянта, що позивачка сама привезла йому дитину і залишила з ним, є безпідставним і спростовується наявними доказами у справі.

Так, згідно висновку Новоушицької районної державної адміністрації щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 № 18-30-1082/2020 від 10.06.2020 року відповідно до актів обстеження умов проживання від 4.09.2019 року, від 18.11.2019 року, від 05.12.2019 року, від 13.12.2019 року, від 30.01.2020 року, комісією у складі працівників служби у справах дітей райдержадміністрації, інспектора ювенальної превенції Новоушицького ВнП ДВП ГУНП в Хмельницькій області, працівників відділення соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Новоушицької селищної ради встановлено, що батько дитини порушує розпорядження голови райдержадміністрації від 03.10.2018 року №482/2018-р «Про визначення місця проживання дитини», переховує дитину від матері та органу опіки та піклування, до соціальних служб не з`являється, на телефонні дзвінки не відповідає. Обстеження умов проживання дитини не вдалося провести через відсутність доступу до житла.

Матір дитини постійно вживала заходів щодо повернення сина, неодноразово зверталася до Новоушицького ВнП ДВП ГУНП в Хмельницькій області та Новоушицької райдержадміністрації як органу опіки та піклування про повернення малолітньої дитини та притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 184 та ст. 188-50 КУпАП гр. ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами Новоушицького ВнП ДВС ГУНП в Хмельницькій області від 28.08.2019 року.

Батько, самочинно змінивши місце проживання сина, перешкоджає дитині вільно спілкуватись з матір`ю, переховує її від матері, щодо чого вона неодноразово зверталася до Новоушицького Вн ДВП ГУНП в Хмельницькій області та Новоушицької райдержадміністрації як органу опіки та піклування про повернення малолітньої дитини та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .

Розпорядження Новоушицької райдержадміністрації №482/2018-р від 03.10.2018 року є чинним, не оскаржене у встановленому порядку та не скасоване.

Той факт, що в суді вирішується інший спір між сторонами за позовом ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дитини, за відсутності на час вирішення цього спору судового рішення про визначення місця проживання дитини з батьком, не має істотного значення.

Висновком Новоушицької райдержадміністрації №18-30-1082/2020 від 10.06.2020 року визнано доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини повернення дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відтак висновок суду першої інстанції про наявність визначених законом підстав для відібрання дитини і повернення її матері є правильним, рішення в цій частині є законним і обґрунтованим.

Разом з тим, вирішуючи позов ОСОБА_1 в частині визначення способів участі відповідача у вихованні дитини, суд неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права.

Так, за змістом частини 1 статті 159 Сімейного Кодексу якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Отже, право на звернення з позовом про визначення способів участі у вихованні дитини, має той з батьків, хто проживає окремо і якому чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні чиє право порушене.

Зміст наведеної норми цілком відповідає загальному принципу цивільного судочинства - судовому захисту підлягає лише порушене, оспорене чи невизнане право особи.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що позивач в обґрунтування цієї вимоги не вказувала про порушення свого права (оскільки місце проживання дитини визначено саме з нею), а посилалася на необхідність визначення способів участі у вихованні дитини батькові, який в свою чергу такий позов не заявляв.

Відтак з врахуванням наведеного правові підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, рішення в частині визначення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні дитини відповідно до ст. 376 ЦПК України слід скасувати і в позові в цій частині відмовити.

Пропорційно до задоволеної частини позову слід стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 768,40 грн. понесених судових витрат.

В решті рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь апелянта 1152,60 грн. понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області 22 липня 2020 року в частині визначення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та розподілу судових витрат скасувати і ухвалити нове судове рішення.

В позові в частині визначення порядку участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. понесених судових витрат.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1152,60 грн. понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 28 грудня 2020 року.

Судді Л.М. Грох

А.П. Корніюк

Т.В. Спірідонова