Провадження № 2/641/1870/2020 Справа № 641/6017/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

за участю секретаря судового засідання Шелудченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 641/6017/20

позивач: Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради

відповідач: ОСОБА_1

про стягнення надміру переплаченої суми допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача переплачену суму допомоги у розмірі 22608,00 грн. та витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 14.05.2018 року отримала довідку внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 та відповідно до заяви від 27.08.2018 року оформила щомісячну адресну допомогу для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. На момент подання заяви про призначення щомісячної адресної допомоги (27.08.2018) ОСОБА_1 зазначила, що не має у володінні іншого житлового приміщення у регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, а також зобов`язалась протягом трьох днів повідомити управління про зміну обставин, які впливають на призначення допомоги.

Однак, в результаті проведеної перевірки відділом державних соціальних інспекторів УПСЗН адміністрації Слобідського району ХМР стало відомо, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач на підставі договору дарування від 20.06.2008 року є власником нерухомого майна, а саме має у власності 2/500 частини бази відпочинку «Кооператор» за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що відповідачем не було повідомлено позивача про наявність у неї нерухомого майна, це призвело до незаконного отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі за період з 27.08.2018 року по 26.08.2019 року, яка становить 22608,00 грн.

Відповідачу було направлено повідомлення про припинення надання соціальної допомоги та запропоновано добровільно сплатити кошти в термін до 29.12.2019 року, однак станом на теперішній час відповідач кошти в повному обсязі не сплатила.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.09.2020 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_1 просить в задоволенні позову відмовити.

Доводи відзиву обґрунтовує тим, що ненадання нею інформації щодо перебування у власності 2/500 частин бази відпочинку «Кооператор» не дає підстав вважати, що виплачена їй грошова допомога за період з 27.08.2018 року по 26.08.2019 року у розмірі 22608,00 грн. є надмірною та підлягає поверненню на вимогу уповноваженого органу, як така що отримана у зв`язку із наданням недостовірної інформації. Вказана база відпочинку «Кооператор» знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та є сезонним місцем для відпочинку (літнім будиночком). Такий літній будиночок не опалюється, у ньому відсутнє водопостачання та водовідведення, окремо на будиночок немає електропостачання, вказана нерухомість взагалі непридатна для проживання, а тому його не можна віднести до житлового приміщення. З її боку відсутні недобросовісні дії при звернення до УПСЗН із заявою про призначення їй грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Крім того, позивач не здійснив вчасно перевірку обґрунтованості видачі їй адресної допомоги шляхом подання відповідних запитів, що призвело до виникнення для ОСОБА_1 надмірного фінансового тягаря, який полягає у необхідності повернення нібито надмірно сплачених позивачем коштів у розмірі 22608,00грн. з посиланням на приписи ст. 1215 ЦК України відповідач зазначає, що призначення та виплата їй щомісячної адресної допомоги здійснювались позивачем добровільно за відсутності рахункової помилки, а її виплаті жодним чином не перебували її недобросовісні дії.

Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради складено відповідь на відзив, в якому позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Додатково в обґрунтування позовних вимог та на спростування відзиву на позовну заяву зазначає, що саме на відповідача покладено обов`язок щодо повідомлення Управління про наявність у власності житлового приміщення саме на момент заповнення та подачі заяви. На момент подання заяви відповідач приховала факт наявності у неї житлового приміщення, що свідчить про її недобросовісність. В обґрунтування непридатності літнього будиночку для проживання відповідачем не надано документів.

У судове засідання представник позивача не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання також не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та перебуває на обліку у позивача як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою УПСЗН від 14.05.2018 року № .

27.08.2018 року відповідач звернулась до позивача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Рішенням УПСЗН Комінтернівського району ХМР про призначення допомоги переміщення особами на проживання від 18.09.2018 року було призначено допомогу на проживання ОСОБА_1 як переміщеній особі з 27.08.2018 року по 26.02.2019 року у розмірі 1884 грн.

Рішенням УПСЗН Слобідського району ХМР від 14.05.2019 року призначено допомогу на проживання ОСОБА_1 як переміщеній особі з 27.02.2019 року по 26.08.2019 року у розмірі 1884 грн.

Як вбачається з інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 21.10.2019 року ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору дарування від 20.06.2008 року надежить 2/500 частин бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії технічного паспорту (виготовлено станом на 30.07.2008р.) на громадський будинок, а саме будиночок б/в «Кооператор», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вказаний літній будинок літ «В-1» складається з коридору, кімнат, санвузла, веранди.

Згідно Акту проведення перевірки УПСЗН Адміністрації Комінтернівського району ХМР від 28.10.2019 року, встановлено, що ОСОБА_1 надала неповну та невірну інформацію, внаслідок чого їй були надмірно виплачені кошти в сумі 22608 грн. протягом періоду з 27.08.2018 по 26.08.2019 року.

Рішенням УПСЗН Слобідського району ХМР від 22.10.2019 року припинено виплату допомоги переміщеній особі ОСОБА_1 , у зв`язку з виявленням уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Листом від 08.11.2019 року позивачем відповідача було повідомлено про припинення виплати соціальної допомоги на підставі висновків проведених відділом державних соціальних інспекторів та її обов`язок повернути переплачену суму допомоги за період з 27.08.2018 року по 26.08.2019 року у розмірі 22608,00 грн. в строк до 29.12.2019 року, однак до теперішнього часу кошти відповідачем в повному обсязі не повернуті.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право на: створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, інвалідів, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено; отримання соціальних та адміністративних послуг за місцем перебування; отримання гуманітарної та благодійної допомоги; інші права, визначені Конституцією та законами України.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 1жовтня 2014року №505«Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (Порядок № 505).

Відповідно до п. 2 Порядку № 505 передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Грошова допомога виплачується шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий відповідно до цього Порядку безоплатно в установі уповноваженого банку. Уповноважений банк приймає від уповноваженого представника сім`ї документи, необхідні для отримання грошової допомоги у разі відкриття поточного рахунка (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо виплата грошової допомоги раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку).

Відповідно до п. 6 Порядку № 505 грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Відповідно до п. 10 Порядку № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Згідно з п. 11 Порядку № 505 уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до положень статей 379-382 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Приписами пп. 14.1.129. пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що об`єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки;

Будівлі, віднесені до житлового фонду, поділяються на такі типи:

а) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень;

б) прибудова до житлового будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін, і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну;

в) квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання;

г) котедж - одно-, півтораповерховий будинок невеликої житлової площі для постійного чи тимчасового проживання з присадибною ділянкою;

ґ) кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах - ізольовані помешкання в квартирі, в якій мешкають двоє чи більше квартиронаймачів;

Підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд зазначає, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами віднесення 2/500 частини бази відпочинку «Кооператор» за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , до житлових приміщень, а тому, відповідно, і факту надання ОСОБА_1 неповної інформації про майновий стан, зокрема, наявність у неї житлового приміщення не на окупованій території України, і, як наслідок, наявність підстав для повернення відповідачем надміру виплаченої суми грошової допомоги.

В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 10 - 13, 76 - 81, 263 - 265, 268, 273, 315-319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру переплаченої суми допомоги відмовити.

Витрати зі сплати судового збору покласти на Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради (адреса місцезнаходження: вул. Вишнева, 3, м. Харків, код 03196624).

Відповідач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення складено 28.12.2020 року.

Суддя С. О. Ященко