Дата документу 22.12.2020 Справа № 323/2729/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №323/2729/17 Головуючий у 1 інстанції: Плечищева О.В.
Провадження № 22-ц/807/3618/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Мякішевої Аліни Володимирівни Оріхівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа: ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Мякішевої А.В. Оріхівського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа: ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_1 зазначав, що 20 липня 2020 року ним через судову інстанцію відновлено виконавче провадження № 57980242 стосовно побачень з його донькою, про що є відповідна постанова державного виконавця Калюжної Н.І. Станом на сьогодні виконавчі дії не вчиняються майже місяць.

ОСОБА_1 зазначав, що по виконавчому провадженню № 57980242 від 27 грудня 2018 року, перші виконавчі дії було призначено вже через тиждень після його відкриття, теперішній державний виконавець без діє шляхом винесення постанов про відкладення виконавчого провадження та поданням про оголошення у розшук боржника, затягує виконавчі дії.

Для відновлення провадження йому знадобилося пройти дві судові інстанції, але виконавець не вчиняє ніяких дій. Скаржник долучив усе виконавче провадження до скарги, на підтвердження бездіяльності виконавця. ОСОБА_1 звернувся зі скаргою з метою, щоб суд розтлумачив виконавцю, що потрібно зробити, щоб він не скаржився більше до суду, і не долучав великі купи паперу до скарг.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просив суд скасувати постанову про відкладення проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 5780242 від 04 вересня 2020 року державного виконавця ОСОБА_3 та зобов`язати державного виконавця Мякішеву А.В. винести постанову про проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням № 57980242 від 27 грудня 2018 року.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем вчиняються дії відповідно до вимог закону, зокрема, з урахування того, що в ході примусового виконання встановити місце проживання, перебування боржника не виявилося можливим, ОСОБА_2 за адресою, зазначеною у виконавчому документі ( АДРЕСА_1 ) та за адресою реєстрації ( АДРЕСА_2 ) не проживає, місце проживання чи перебування дитини на даний час також не відомо. Оскільки виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника, суд дійшов висновку, що державний виконавець правомірно відклав проведення виконавчих дій до 17 вересня 2020 року, як це передбачено ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження». Судом також зазначено, що по закінченню строку на який було відкладено проведення виконавчі дії, не передбачено винесення будь-яких інших процесуальних документів, крім того, нормами Закону України «Про виконавче провадження» взагалі не передбачено винесення постанов про проведення виконавчих дій, як просив скаржник.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 , посилаючись на його невідповідність нормам матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції взагалі не було зроблено жодного контролю за виконанням рішення суду, як це передбачено законодавством. Скаржником було долучено додаткові пояснення по суті справи, де чітко зазначено, як саме було покладено штраф на боржника ОСОБА_2 тоді коли вона ігнорувала виконання рішення суду, та боржника не було взагалі в країні, з того часу нічого не змінилось: ні адреса реєстрації боржника, ні адреса зазначена у виконавчому листі, ні бажання боржника виконати судове рішення. Боржник взагалі ніколи не мешкав за вказаними адресами, як зазначено у постанові виконавця про накладання другого штрафу на боржника, забезпечення побачення стягувана з дитиною, покладено на боржника. Оскільки, на сьогодні є адреса реєстрації боржника, куди направляється кореспонденція, як судова так і виконавча, є місце проведення виконавчих дій ,зазначене у виконавчому листі, є підтвердження ухиляння боржника від виконання судового рішення, тобто фактично є все для проведення виконавчих дій, як це було зроблено у серпні 2019 року, але немає бажання виконавчої служби це робити.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2020 року клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору задоволено. Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору в розмірі 420,40 грн., але не більше як до ухвалення судового рішення у справі (т. 2 а.с. 197-198).

У відзиві на апеляційну скаргу Оріхівський районний ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) просять залишити апеляційну скаргу без змін, а ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2020 року - без змін, оскільки судом першої інстанції у повному обсязі з`ясовані обставини справи, досліджені докази по справі, копії матеріалів виконавчого провадження, за наслідком чого, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність порушень чинного законодавства державними виконавцями ВП № 57980242 та прийняв законне рішення про відмову у задоволенні скарги.

Інші учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились. Повістки, направлені з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, на адреси, зазначену у скарзі, повернулись до суду апеляційної інстанції з відміткою «адресат відсутній» (т. 2 а.с. 207-208, 211-212). За приписами п.3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Оріхівського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 57980242 по виконанню виконавчого листа № 323/2729/17 виданого 23 травня 2018 Оріхівським районним судом Запорізької області про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено спосіб участі ОСОБА_1 , як батька, у вихованні доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з можливістю систематичних побачень, а саме один раз на тиждень в суботу з 11-00 до 14-00 години за місцем проживання чи перебування дитини в присутності матері ОСОБА_2

05 серпня 2018 року старшим державним виконавцем Оріхівського районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Черновою Т.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. При примусовому виконанні виконавчого листа № 323/2729/17 встановлено, що боржник, яка за рішенням суду повинна забезпечити побачення стягувача з дитиною, без поважних причин не виконує рішення суду, яке не може бути виконано без її участі, про що складено відповідний акт. Ураховуючи викладене, виконавче провадження закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Оріхівського ВДВС ГТУЮ у Запорізької області Чернової Т.М.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 березня 2020 року зобов`язано державного виконавця Південно-Східно міжрегіонального управління (м.Дніпро) Оріхівського районного ВДВС відновити виконавче провадження №57980242.

Постановою Запорізького апеляційного суду ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 березня 2020 року залишено без змін (т. 2 а.с. 42-45).

Постановою державного виконавця Оріхівського районного ВДВС ГУЮ у Запорізькій області Калюжною Н.І. від 20 липня 2020 року відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листу № 323/2729/17 (т. а.с. 50).

Копії постанови про відновлення виконавчого провадження були направлені на адресу сторін виконавчого провадження рекомендованими листами, що підтверджується Списком рекомендованих поштових відправлень листів рекомендованих № 85 та № 93 (т. 2 а.с. 51, 52, 53-54, 55).

ОСОБА_1 копію постанови про відновлення виконавчого провадження отримав 24 липня 2020 року (т. 2 а.с. 59).

Копії постанови, направлені на всі адреси боржника ОСОБА_2 повернулись без вручення до відділу: з адреси реєстрації ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) з відміткою «абонент виїхала»; з адреси, зазначеної у виконавчому документі ( АДРЕСА_1 ) - з відміткою «абонент виїхала»; з адреси, яка зазначена боржником у заяві про зміну місця проживання від 27 лютого 2019 року ( АДРЕСА_3 ) з відміткою «інші причини, Постанова КМУ від 07.11.2014 № 1085-р» (т. 2 а.с. 56-58).

28 липня 2020 року від Оріхівського районного суду Запорізької області до відділу надійшов виконавчий документ та продовжено примусове виконання рішення (т. 2 а.с. 60, 61).

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 серпня 2020 року задоволено заяву Оріхівського ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), та виправлено описки, допущені в ухвалі Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 березня 2020 року (т. 2 а.с. 64-65).

На підставі доручення про передачу виконавчих проваджень від 23 липня 2020 року, ВП № 57980242 передано державному виконавцю ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 66-68).

З актів державного виконавця Татьяненко Ю.В. від 28 липня 2020 року вбачається, що під час виїзду до смт. Комишуваха, державним виконавцем встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 боржник ОСОБА_2 не мешкає, будинок зруйновано; за адресою: АДРЕСА_1 мешканці відсутні, двері ніхто не відчинив, не вдалося встановити місце проживання за даною адресою ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 70, 71).

З акту державного виконавця Татьяненко Ю.В. від 12 серпня 2020 року вбачається, що під час виїзду до смт. Комишуваха, державним виконавцем встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає, будинок та майно за цією адресою належить ОСОБА_6 , місце проживання ОСОБА_2 їй невідоме (т. 2 а.с. 71, 72).

13 серпня 2020 року державним виконавцем направлено запит до Обласного адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Запорізькій області про місце реєстрації ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 73).

Також, 13 серпня 2020 року державним виконавцем заявлено до Комишуваської селищної ради заявлено вимогу щодо надання інформації, чи проживає та чи зареєстрована на території смт. Комишуваха ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 75).

З відповіді Комишуваської селищної ради вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 по теперішній час. Відомості щодо фактичного місця проживання відсутні (т. 2 а.с. 76).

Аналогічна інформація надійшла до Оріхівського ВДВС від Відділу центру надання адміністративних послуг, на вимогу державного виконавця від 13 серпня 2020 року (т. 2 а.с. 77, 78).

18 серпня 2020 року державний виконавець звернувся до Орхівського районного суду з подання про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 78-79).

20 серпня 2020 року державним виконавцем Татьяненко Ю.В. винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 03 вересня 2020 року включно (т. 2 а.с. 86).

Копія вищезазначеної постанови направлена на адреси сторін виконавчого провадження (т. 2 а.с. 87-92).

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 31 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні подання державного виконавця Оріхівського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства (м. Дніпро) Татьяненко Ю.В. про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 97).

На підставі доручення про передачу виконавчих проваджень від 01 вересня 2020 року, ВП № 57980242 передано державному виконавцю ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 98-99).

З відповіді на запит державного виконавця Мякішевої А.В. від 03 вересня 2020 року до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону, вбачається, що дані щодо перетину ОСОБА_2 державного кордону відсутні (т. 2 а.с. 100).

04 вересня 2020 року державним виконавцем Мякішевою А.В. здійснено виклики адвоката Коваленка О.Ю., для надання інформації щодо представництва інтересів боржника у виконавчому провадженні (т. 2 а.с. 102).

04 вересня 2020 року державним виконавцем Мякішевою А.В. винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 17 вересня 2020 року включно (т. 2 а.с. 103). Копія постанови направлена на адреси сторін виконавчого провадження (т. 2 а.с. 104-106).

З заяви адвоката Коноваленка О.Ю. вбачається, що договір від 09 січня 2018 року, укладений між ним та ОСОБА_2 є припиненим з 03 червня 2020 року за заявою ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 110, 111).

На підставі доручення про передачу виконавчих проваджень від 10 вересня 2020 року, ВП № 57980242 передано державному виконавцю ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 11-113).

З відповіді на запит державного виконавця Калюжної Н.І. від 11 вересня 2020 року до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону, вбачається, що дані щодо перетину ОСОБА_2 державного кордону відсутні (т. 2 а.с. 114).

Постановою Запорізького апеляційного суду ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 31 серпня 2020 року скасовано, справу за поданням державного виконавця Оріхівського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства (м. Дніпро) Татьяненко Ю.В. про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 ,, заінтересована особа: ОСОБА_1 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 2 а.с. 233-235).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так само, згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19 березня1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що державними виконавцями в процесі виконання виконавчого листа, проведено ряд виконавчих дій, спрямованих на виконання рішень суду зобов`язального характеру, та встановлення місця перебування боржника ОСОБА_2 .

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що звертаючись зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Бугайовим І.С. не зазначено, які саме протиправні дії або бездіяльність державного виконавця стали підставою невиконання виконавчого провадження, тобто які фактичні обставини свідчать про те, що невиконання згаданого судового рішення станом на певну календарну дату є результатом невжиття державним виконавцем заходів та/чи ухвалення рішень (і яких), які він в межах своїх повноважень був зобов`язаний вжити/ухвалити, але не зробив цього і що об`єктивно йому завадило.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року (справа №342/158/17 провадження №К/9901/24644/18) Верховним Судом зазначено, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

З огляду на встановлені обставини, на думку колегії суддів, констатація факту невиконання судового рішення, без з`ясування обставин стосовно того, що зумовило його невиконання, не може бути достатнім і переконливим свідченням того, що державний виконавець допустив протиправну бездіяльність.

Колегією суддів не встановлено також підстав для скасування постанови про відкладення проведення виконавчих дій від 04 вересня 2020 року, оскільки остання прийнята відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Так, статтею 32 Закону встановлено, що за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Також, щодо вимоги заявника про зобов`язання державного виконавця Мякішеву А.В. винести постанову про проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням, колегія суддів зазначає, що винесення зазначеної постанови не передбачено нормами ЗУ «Про виконавче провадження».

Встановивши, що причини та умови, які сприяють утрудненню виконання виконавчого провадження з виконання виконавчого провадження № 57980242 відносно боржника ОСОБА_2 , не пов`язані з діями державного виконавця Оріхівського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків суду першої інстанції, та не доводять неправильного застосування норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови скасування прийнятого ним судового рішення.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з урахуванням ухвали Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2020 року про відстрочення сплати судового збору, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовій збір за апеляційний розгляд справи в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2020 року по цій справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 29 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: