Справа № 496/4502/20
Провадження № 2/496/1948/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря - Желяпової О.Ф.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка позовну заяву ОСОБА_2 до Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

В С Т А Н О В И В :

02.11.2020 року позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , яка померла у 2003 році, понад п`ять років з 1997 року по 2003 рік.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 1997 року вона проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю до 2003 року. В 2003 році ОСОБА_3 померла. Визнання факту проживання однією сім`єю понад п`ять років з померлою ОСОБА_3 потрібно для звернення з заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги. У зв`язку із чим, позивач звернулася до суду із вказаною заявою.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову та зазначив, що на даний час інших спадкоємців не має та лише ОСОБА_2 претендує на спадкове майно, оскільки весь час мешкала з ОСОБА_3 по день смерті останньої, на даний час вона продовжує мешкати у спірному будинку, здійснює усі комунальні платежі.

Представник Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не з`явився, але надав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав та просив справу розглянути у його відсутність (а.с.27).

Заслухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що свідчить актовий запис про смерть №4 від 01.01.2004 року (а.с.21).

Той факт, що ОСОБА_2 постійно проживала по день смерті з померлою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , вела з нею спільне господарство, підтверджується:

-актом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №02-17-1458 від 22.12.2020 року про фактичне пробивання особи, згідно якого вказано, що ОСОБА_2 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.39);

-довідкою Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №1473 від 26.06.2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 дійсно проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 в будинку, який належить ОСОБА_3 (а.с. 10).

-довідкою Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №3739 від 22.12.2020 року, про те, що ОСОБА_2 постійно проживала та була зареєстрована разом з ОСОБА_3 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40)

Також згідно відповіді Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області №3384/01-16 від 20.11.2020 року, вбачається, що в результаті перевірки за 2003-2020 року спадкова справа до майна ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно даних спадкового реєстру не заводилась (а.с. 34, 35).

Крім того, у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 однією сім`єю понад п`ять років з 1997 року по 2003 рік, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» в порядку окремого провадження встановлюються факти проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом четвертої черги, інших спадкоємців не має. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку заявниця прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 за одною адресою: АДРЕСА_1 та мешкає там по теперішний час.

Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_2 має для неї юридичне значення, оскільки це дозволяє їй реалізувати своє право на спадщину.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Така позиція підтверджується також постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якою встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Тобто, позовна заява позивача обґрунтована нормами матеріального права тавстановлення факту позивач пов`язує з наступним вирішенням спору про право, у зв`язку з чим, вказана справа підлягає розгляду за правилами позовного провадження.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_2 законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

На підставі вище викладеного і керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 200, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст. ст.1220, 1221, 1223, 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю понад п`ять років з 1997 року по 2003 рік, ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Біляївського районного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області Горяєв І.М.