Справа № 647/1914/20
№ провадження 2/647/416/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29.12.2020 року Бериславський районни й суд Херсонської області
в складі: головуючого судді Миргород В.С.,
при секретарі Дзежик Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області цивільну справу №647/1914/20 за позовом ОСОБА_1 , до Бериславської міської ради Херсонської області, ОСОБА_2 ; третя особа: Товарна біржа «СМАРАГД-ПІВДЕНЬ» про визнання права власності на спадкове майно суд, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Бериславського районного суду Херсонської області з цивільним позовом до Бериславської міської ради Херсонської області, ОСОБА_2 ; третя особа: Товарна біржа «СМАРАГД-ПІВДЕНЬ» про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 . Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого, окрім іншого входить будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а саме 1/2 вказаного будинку, що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу №0117-ІІ від 09.09.2000 року. З метою оформлення спадкових прав на вказане майно, позивач звернулася до нотаріальної контори, проте отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вказаний договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить суд визнати за нею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/2 житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу №0117-ІІ від 09.09.2000 року, укладеного на товарній біржі «Смарагд-Південь» та зареєстрованого в Херсонському БТІ в реєстраційній книзі №1 за реєстром №3194 від 09.04.2001 року, та визнати за нею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/2 житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу №0117-ІІ від 09.09.2000 року, укладеного на товарній біржі «Смарагд-Південь» та зареєстрованого в Херсонському БТІ в реєстраційній книзі №1 за реєстром №3194 від 09.04.2001 року.
Ухвалою суду від 30.07.2020 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 13.10.2020 року було злучено в якості співвідповідача - ОСОБА_2 , в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товарну біржу «СМАРАГД-ПІВДЕНЬ». Прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог та продовжено підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , до Бериславської міської ради Херсонської області, ОСОБА_2 ; третя особа: Товарна біржа «СМАРАГД-ПІВДЕНЬ» про визнання права власності на спадкове майно.
Ухвалою суду від 10.12.2020 року провадження у справі було призначено до судового розгляду.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ковальчук І.М. в судове засідання не з`явилася, заявою від 10.12.2020 року просила справу розглядати без її участі. На задоволенні позову наполягає з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача Бериславської міської ради Херсонської області в судове засідання не з`явився, заявою від 25.08.2020 року просив справу розглянути без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, причина неявки суду ненадана, клопотань про відкладення розгляду справи від останньої не надходило. Окрім цього виклик відповідача в судове засідання було здійснено через офіційний веб-портал судової влади, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надала.
Представник третьої особи Товарна біржа «СМАРАГД-ПІВДЕНЬ» в судове засідання не з`явився, про розгляд в суді повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення, причина неявки суду ненадана, клопотань про відкладення розгляду справи від останніх не надходило. Окрім цього виклик третьої особи в судове засідання було здійснено через офіційний веб-портал судової влади, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надали.
У відповідності до ч.3 ст.211, ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Зі згоди представника позивача у відповідності до ст.ст. 280, 283 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.
Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд встановив обставини та відповідні правовідносини:
У відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.
За приписами статтей 76, 81, 78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, як входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.
Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони клопотань у тому числі і про призначення експертизи не заявляли.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , 19.11.1994 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб (а.с. 7).
09.09.2000 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого, продавець ОСОБА_2 продала, а покупець ОСОБА_3 купив ціле домобудівництво з надвірними спорудами, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Даний договір був зареєстрований на товарній біржі «Смарагд Південь» 09.09.2000 року в Журналі реєстрації біржових угод за № 0117-ІІ (а.с. 8).
09.04.2001 року договір зареєстрований в Херсонському БТІ в реєстраційній книзі №1 за реєстром №3194 (а.с. 8 об.).
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Берислав Херсонської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Бериславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 20.09.2019 року, актовий запис № 181 (а.с. 6).
Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (ст. 1218 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
Позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.6, 7), є спадкоємицею першої черги та саме за її заявою відкрито спадкову справу.
Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частин першої та третьої 1296 ЦК України, частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно з частиною першою статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Питання видачі свідоцтва про право на спадщину та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються Законом України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року (з наступними змінами та доповненнями) та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5.
Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину визначено статтею 67 Закону України «Про нотаріат», а видача свідоцтва про право на спадщину за законом - статтею 68 Закону України «Про нотаріат».
Так, виходячи з положень підпункту 1.2. пункту 1, підпунктів 2.2, 2.3 пункту 2, підпункту 3.1. пункту 3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Згідно пункту 5.2 Порядку якщо для оформлення спадщини надано кілька заповітів спадкодавця, нотаріус повинен надати їм правову оцінку, керуючись положеннями статті 1254 ЦК України.
Згідно із главою 13 Порядку нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом.
Відповідно до глави 14 Порядку передбачено, що нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Такі ж підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії та порядок оскарження нотаріальних дій передбачені у статтях 49, 50 Закону України «Про нотаріат».
Бериславська філія КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР повідомляє, що за даними матеріалами інвентарної справи та документів, наданих замовником, нерухомість за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на підставі права власності за договором купівлі-продажу №0117-ІІ від 09.09.2020 року, посвідчений товарною бірж дою «Смарагд-Південь» за р№0117-ІІ, частки 1/1, що підтверджується довідкою від 17.06.2020 року виданою ОСОБА_1 (а.с. 12).
На підтвердження права власності спадкодавця на спадкове майно, позивачем надано технічний паспорт виготовлений КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради 17.06.2020 року (а.с. 9-11), згідно якого домоволодіння було побудовано в 1957-1987 р.р.
Відповідно до технічного паспорту та характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами вбачається, що житловий будинок споруджено у 1957 році; прибудову споруджено у 1987-2009; гараж споруджено у 2002 році; літню кухню, туалет, л/душ споруджено у 2003 році; прибудову, терасу, ганок споруджено у 2009 році (а.с. 11). Тобто судом встановлено що домоволодіння створене у 1957-2009 році.
Згідно листа приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Литовченко І.А. від 20.07.2020 року №323/02-14 заведена спадкова справа № 200/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , 1971 року народження, останнє місце проживання та реєстрації якого було: АДРЕСА_1 , за заявою дружини померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про прийняття спадщини за законом. Інші заяви про прийняття спадщини до спадкової справи не надходили. У видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено за відсутності державної реєстрації. (а.с. 13).
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року.
Відповідно до статті 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.
За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 227 ЦК УРСР 1963 року передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.
Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.
У період укладання спірного договору купівлі-продажу існувала колізія у чинному законодавстві, оскільки згідно зі статтями 224, 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу житлових квартир повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Проте, згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню.
За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (частина перша статті 128 ЦК УРСР 1963 року), а відповідно до статті 153 ЦК УРСР 1963 року договір вважається укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору.
Отже, положення статті 227 ЦК УРСР 1963 року спрямовані безпосередньо на встановлення форми договору купівлі-продажу житлового будинку. Тобто, правові норми, закріплені цією статтею, мають спеціальний характер по відношенню до відповідних договорів, тоді як стаття 15 Закону України «Про товарну біржу» закріплює умови, за наявності яких угоду можна вважати біржовою. З цього випливає, що положення статті 15 Закону України «Про товарну біржу» по відношенню до угод про відчуження нерухомого майна житлового призначення мають загальний характер. Тобто, закон спеціальний переважає закон загальний.
Таким чином, договір купівлі-продажу (міни) житлового будинку (квартири), укладений на біржі в простій письмовій формі, може бути визнаний недійсним.
Згідно зі статтею 47 ЦК УРСР 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.
Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Правило частини другої статті 47 ЦК УРСР 1963 року про визнання угоди дійсною не може бути застосоване, якщо сторонами не досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження.
Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що предметом договору купівлі-продажу від 09 вересня 2000 року є ціле домобудівництво з надвірними спорудами, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Оскільки позивачка та спадкодавець знаходились у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 1994 року ( а.с.7) то відповідно до ст.22 КУпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Даний факт також підтверджується реєстрацією спірного домоволодіння в Бериславській філії КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР згідно якої за даними матеріалами інвентарної справи та документів, наданих замовником, нерухомість за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на підставі права власності за договором купівлі-продажу №0117-ІІ від 09.09.2020 року, посвідчений товарною бірж дою «Смарагд-Південь» за р№0117-ІІ, частки 1/1, що підтверджується довідкою від 17.06.2020 року виданою ОСОБА_1 (а.с. 12).
Суд приходить до висновку, що за даним договором до позивача переходять три правомочності - володіння, користування, розпорядження.
Відповідно до ст. 15 Закону Україну «Про товарну біржу» угода вважалася укладеною з моменту її реєстрації на біржі, тобто біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином.
Згідно п. 5 Договору, покупець набуває право власності на домоволодіння з моменту реєстрації договору на біржі.
Відповідно до п. 2.1, 2.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5, для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1. До заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлювальні документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням. Саме п. 10 додатку 2 передбачено, що одним із правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. за № 1952-1, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Статтею 392 діючого ЦК України передбачено право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 392 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77, 81, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності, а саме на 1/2 житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яку зареєстровано за ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу №0117-ІІ від 09.09.2000 року, укладеного на товарній біржі «Смарагд-Південь» та зареєстрованого в Херсонському БТІ в реєстраційній книзі №1 за реєстром №3194 від 09.04.2001 року.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/2 житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу №0117-ІІ від 09.09.2000 року, укладеного на товарній біржі «Смарагд-Південь» та зареєстрованого в Херсонському БТІ в реєстраційній книзі №1 за реєстром №3194 від 09.04.2001 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_2 .
Представник позивача ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , паспортні дані НОМЕР_4 .
Повне рішення складено 29.12.2020 року.
Суддя В. С. Миргород