Справа № 536/2127/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.,

при секретарі - Коваль В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка Олександр Вікторович - про визнання недійсним заповіту,

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява обґрунтована зокрема тим, що вона є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

16 листопада 2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Волошиної Наталії Анатоліївни із заявою про прийняття спадщини після її померлого батька.

12 грудня 2018 року даним нотаріусом їй повідомлено про існування Заповіту, складеного зі слів її батька 15 травня 2018 року посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою Олександром Вікторовичем, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на час смерті він заповідав своїй дружині ОСОБА_2 .

Батько за життя повідомляв, що не має наміру писати заповіт, вказуючи, що після його смерті всім дістанеться порівну згідно закону.

Крім того заповіт посвідчений Ганночкою О.В., складений без підпису її батька, без прочитання та ще й за день до його смерті.

Дані підстави змусили її звернутися до суду про визнання заповіту недійсним, в обґрунтування чого вказувала, що відповідно до ч. 1,2 ст. 1257 ЦК України: «Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі...»

Заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а саме:

Відповідно до ч. 2, 4 гл. 1 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5: «Нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу... Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу...»

За нормами ч.1,2 ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат»: «Нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста...»

Відповідно до відомостей Офіційного порталу Верховної Ради України відносно адміністративно- територіального устрою Полтавської області село Кривуші відноситься до Кременчуцького району, а отже до Кременчуцького районного нотаріального округу.

Приватний нотаріус Ганночка Олександр Вікторович є нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу. В останньому абзаці посвідчувального напису зазначено: «У зв`язку з хворобою заповідача, заповіт складено та посвідчено за адресою: АДРЕСА_1 », отже нотаріальна дія вчинена у Кременчуцькому районі тобто поза межами міського нотаріального округу.

Крім цього, з оскаржуваного заповіту видно, що заповіт прочитаний вголос нотаріусом і свідками, тобто при відсутності фізичних вад у її батька він не читав та не підписував його. Норми щодо прочитання заповіту нотаріусом взагалі відсутня.

Крім того відповідно до вимог Форми № 49 оформлення Посвідчувального напису на заповіті від імені особи, яка не може підписатись власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби тощо зазначено про вказівку написання повного прізвища ім`я по батькові заповідача.

В тексті заповіту та в посвідчувальному написі зазначений ОСОБА_4 , тобто відсутнє по батькові заповідача. Також відсутній текст: «Заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання у присутності запрошених ним (нею) свідків» та це вказані прізвища, імена, по батькові свідків, місця їх реєстрації або проживання. Отже нотаріусом не додержана форма складання посвідчувального напису.

На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким:

- визнати недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою Олександром Вікторовичем від 15 травня 2018 року, реєстраційний номер 977.

- судові витрати покласти на Відповідача.

05 червня 2019 року на адресу суду від третьої особи надійшло пояснення на позов, які обгрунтовані зокрема тим, що 15 травня 2018 року ним, приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою Олександром Вікторовичем посвідчено заповіт ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був дієздатним, у присутності двох свідків - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є дієздатними у повному обсязі та володіють українською мовою і в повній мірі усвідомлювали суть того, що відбувалось.

На прохання ОСОБА_3 заповіт в голос йому було прочитано нотаріусом та свідками.

У зв`язку з тим, що, ОСОБА_3 хворів, на його особисте прохання та за його дорученням, в присутності нотаріуса текст заповіту підписано ОСОБА_7 , що мешкає в АДРЕСА_2

26.12.2018 року до Кременчуцького районного суду з позовом про визнання недійсним вищенаведеного заповіту звернулася громадянка ОСОБА_1 , яка вказувала, що при посвідченні заповіту нотаріус порушив :

- вимоги ч.2,4 гл.1 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», що затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (вчинення нотаріальної дії поза межами нотаріального округу);

- ОСОБА_3 не прочитав особисто заповіт перед його посвідченням, що є порушенням вимог ст. ст. 1248, 1253 ЦК України;

- В заповіті не зазначено ім`я по батькові заповідача, а отже не дотримана форма складання посвідчувального напису;

Виходячи з зазначених на її думку порушень просила суд визнати заповіт недійсним на підставі ч.1 ст. 1257 як такий, що складений особою; яка не мала на це право та складений з Порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Вимоги позивачки є такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, а тому позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

ОСОБА_4 , 1943. року народження, станом на 15 травня 2018 року був повнолітнім і відносно нього не виносилось рішення щодо обмеження його цивільної дієздатності, також його не було визнано судом недієздатним.

За цих обставин, ОСОБА_3 , 15.05.2018 року, маючи повну цивільну дієздатність, а отже діючи добровільно і перебуваючи у здоровому розумі і ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлений з приписами цивільного законодавства, виражаючи власну волю, зробив розпорядження відносно належного йому майна випадок своєї смерті.

Частиною 4 ст.207 ЦК передбачено, що якщо фізична особа в зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноруч, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою; яка його вчиняє.

Заповіт від 15 травня 2018 року складений у письмовій формі. Його складено о 10.00 годині 15 травня 2018 року в АДРЕСА_1 .

В зв`язку з хворобою, про що зазначено в тексті заповіту, заповіт за дорученням ОСОБА_3 , в його присутності, в присутності нотаріуса, двох свідків, підписано ОСОБА_7 .

Вимоги статті 1247 ЦК України не містять, застереження щодо обов`язкової вказівки в заповіті по батькові заповідача і не визначають таку відсутність як дефект форми заповіту, а тому тлумачення позивача з цього приводу є лише припущенням.

Під час складання заповіту ОСОБА_3 заявив, що не може самостійно прочитати вголос заповіт (дуже повільно та важко вимовляв слова) і виявив бажання посвідчити заповіт при свідках. Виконуючи його бажання, були залучені з дотриманням вимог ч.4 ст. 1253 два свідки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зачитали заповіт вголос, та поставили свої підписи на ньому. Ним були внесені до заповіту відомості про них.

За цих обставин, всі вимоги щодо посвідчення заповіту нотаріусом, що визначені ст. 1248 ЦК України, ним були дотриманні.

Крім цього зазначав, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 1257 ЦК України .. за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним, і не відповідало його волі.

Позивач не наводить в позові обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, про складанні ОСОБА_3 заповіту, що не відповідав би його волі, що його волевиявлення не було вільним, що є підтвердженням того, що волевиявлення заповідача в заповіті є його дійсною волею.

Також, в позовній заяві зазначено, що при посвідченні заповіту за адресою: АДРЕСА_1 , нотаріус вчинив нотаріальну дію поза межами Кременчуцького міського нотаріального округу, а тому порушив вимоги ч.2, 4 гл.1 розділу 1 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», що затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року та ч.1,2 ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат», що заборонено законодавством.

Норма про необхідність додержуватися нотаріусом свого нотаріального округу не містить негативних наслідків такого порушення, так як лежить поза сферою ЦК і не належить до норм матеріального права. Законодавство про нотаріат і нотаріальну діяльність не може впливати на матеріальне право, встановлюючи підстави недійсності правочину, якщо таких підстав для його недійсності матеріальне право не містить.

Прикладом негативних наслідків, які мстить саме нотаріальне законодавство, може слугувати ст. 9 Закону України «Про нотаріат» що передбачає, як наслідок заборон, які перераховані в зазначені статті, недійсність нотаріальних дій.

Нотаріальні дії, вчинені з порушенням вимог ст. 9 ЗУ «Про нотаріат» є такими, що вчинені з порушеннями форми, а тому є нікчемними (ст. 219 ЦК України).

Нотаріальна дія по посвідченню заповіту поза межами нотаріального округу нотаріусом до складу нотаріальних дій, що перераховані в спи9 ЗУ «Про нотаріат» не віднесена, а отже не є нотаріальною дією: з дефектом форми, а простіше - за дане порушення нотаріусом законодавство про нотаріат не передбачило відповідальність.

Законодавство України не мстить прямої норми права, за якою вчинення нотаріусом нотаріальної дії поза межами нотаріального округу є безумовною підставою для визнання такої нотаріальної дії недійсною, а тому таке порушення є лише Підставою для дисциплінарної відповідальності нотаріуса і не впливає на дійсність нотаріальної дії.

Відповідно до адміністративно - територіального поділу в Кременчуцькому районному нотаріальному окрузі нотаріальні послуги надають наступні нотаріуси:

ОСОБА_8 , АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_9 , АДРЕСА_4 , 9;

ОСОБА_10 , АДРЕСА_5 ,

ОСОБА_11 , АДРЕСА_6

Тобто, усі нотаріальні контори ( робочі місця нотаріусів ) Кременчуцького районного нотаріального округу знаходяться в м. Кременчуці, тобто поза межами округу, де вони мають право на вчинення нотаріальних дій.

За цих обставин, за логікою ВССУ та ВСУ, що викладена у справах № 401/3540/15-ц та № 6-2цс13, всі їх нотаріальні дії, що вчиняються протягом багатьох років є недійсними, так як вчинюються поза межами нотаріального округу, де вони мають право їх вчиняти.

За цих обставин, керуючись логікою позивача, навіть при зверненні ОСОБА_3 до будь-якого нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу, який би посвідчив його заповіт в нотаріальній конторі ( тобто в м. Кременчуці на власному робочому місці ), а отже за межами нотаріального округу, де він має право на вчинення нотаріальних дій, призвело до того, що з цієї формальної підстави та навіть за відсутності дефекту волі заповідача, заповіт можливо визнавати недійсним.

На підставі вищевикладеного просив суд відмовити в задоволенні позову.

09 липня 2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, який обґрунтований зокрема тим, що правові норми містять вимоги до місця вчинення нотаріальної дії, але не встановлюють наслідків порушення цих вимог у вигляді позбавлення чинності заповіту шляхом його нікчемності.

Відтак, необхідно прийти до висновку, якщо нотаріус посвідчив заповіт особи не в межах свого нотаріального округу, це не впливає на форму правочину, і не може бути підставою для його нікчемності з огляду на вичерпний характер підстав нікчемності, що міститься у ч. 1 ст. 1257 ЦК України.

Щодо посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року у справі за № 6-2цс13, суд виходить з того, у зазначеній постанові не міститься такого тлумачення ч. 1 ст. 1257 ЦК, ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат», інших норм права, за якими посвідчення нотаріусом заповіту за межами його нотаріального округу тягне за собою його нікчемність, а вказано лише, що нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом. Наведене не дає суду підстав до розширювального тлумачення цих норм матеріального права, з урахуванням дотримання принципів верховенства права і правової визначеності.

Стосовно доводів у позовній заяві позивач щодо стану здоров`я Короткого 0,1. (далі - заповідач), його перебування у лікувальній установі на момент складання оскаржуваного заповіту від 15.05.2018 р., дані обставини є такими, що не є передбаченою законом підставою для визнання вказаного заповіту недійсним чи його нікчемність. Крім того, позов ОСОБА_1 не заявлено з підстав того, що волевиявлення заповідача на момент складання і посвідчення заповіту від 15.05.2018 р. не було вільним і не відповідало його волі, що в силу ч. 2 ст. 1257 ЦК України виключає задоволення позовних вимог позивача.

За цих обставин, ОСОБА_3 , 15.05.2018 року, маючи повну цивільну дієздатність, а отже діючи добровільно і перебуваючи у здоровому розумі і ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлений з приписами цивільного законодавства, виражаючи власну волю, зробив розпорядження відносно належного йому майна на випадок своєї смерті.

Заповіт від 15 травня 2018 року складений у письмовій формі. Його складено о 10 год. 00 хв. 15 травня 2018 року приватним нотаріусом в АДРЕСА_1 .

В зв`язку з хворобою про що зазначено в тексті заповіту, заповіт за дорученням ОСОБА_3 , в його присутності, в присутності нотаріуса, двох свідків, підписано ОСОБА_7 . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою Олександром Вікторовичем (далі - нотаріусом).

Відповідно до ст. 1253 ЦК України ...на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої ст. 1248 ЦК України, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос і ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту вносяться відомості про свідків.

Під час складання заповіту ОСОБА_3 заявив, що не може самостійно прочитати вголос заповіт (дуже повільно та важко вимовляв слова) і виявив бажання посвідчити заповіт при свідках. Виконуючи його бажання, були долучені з дотриманням вимог ч. 4 ст. 1253 ЦК України два свідки : ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зачитали заповіт вголос та поставили свої підписи на ньому (при цьому ОСОБА_3 прочитаний йому свідками заповіт уважно прослухав та підтвердив те, що його зміст відповідає його справжній волі). Нотаріусом були внесені відомості про них.

За цих обставин, всі вимоги щодо посвідчення заповіту нотаріусом, що визначені ст. 1248 ЦК України, нотаріусом були дотримані.

Позивач не наводить в позові обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, про складення ОСОБА_3 заповіту, що не відповідав би його волі, що його волевиявлення не було вільним, що є підтвердженням того, що волевиявлення заповідача в заповіті є його дійсною волею.

На підставі вищевикладеного просила суд відмовити в задоволенні позову.

23 липня 2019 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована зокрема тим, що приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу при посвідченні заповіту ОСОБА_12 є неповноважною особою на вчинення нотаріальних дій, бо здійснював дане посвідчення за межами міста тобто за межами його територіальної юрисдикції, таким чином нотаріус порушив норми закону при посвідченні заповіту і з цих підстав заповіт повинен бути визнаний недійсним.

у батька не було жодної вади зору, слуху, кінцівок чи будь-якої іншої хвороби, яка б могла йому завадити самому прочитати та підписати заповіт, на підтвердження цього надаю довідки з лікувальних закладів, де зазначено, що ОСОБА_3 на обліку не перебував, стаціонарного чи амбулаторного лікування не проходив.

15 серпня 2019 року на адресу суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, який дублює позицію викладену у відзиві.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Третя особа в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується наявними доказами у справі, що позивач є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

16 листопада 2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Волошиної Наталії Анатоліївни із заявою про прийняття спадщини після її померлого батька.

12 грудня 2018 року даним нотаріусом їй повідомлено про існування Заповіту, складеного зі слів її батька 15 травня 2018 року посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою Олександром Вікторовичем, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на час смерті він заповідав своїй дружині ОСОБА_2 .

Приватний нотаріус Ганночка Олександр Вікторович є нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу. В останньому абзаці посвідчувального напису зазначено: «У зв`язку з хворобою заповідача, заповіт складено та посвідчено за адресою: АДРЕСА_1 », отже нотаріальна дія вчинена у Кременчуцькому районі тобто поза межами міського нотаріального округу.

Суд надаючи оцінку вказаним обставинам, приходить такого висновку.

Посвідчення правочинів є однією з нотаріальних дій, які вчиняють нотаріуси (п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно зі ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса.

Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі.

Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень гл. 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених законодавством.

Статтею 41 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених ст. ст. 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що нотаріальна діяльність здійснюється нотаріусом у межах свого нотаріального округу та за місцем знаходження приміщення державної нотаріальної контори, в якій працює державний нотаріус, або приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. Законодавством заборонено нотаріусу здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу.

У правовій позиції Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року у справі № 6-2цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції, зазначено, що нотаріальна діяльність здійснюється нотаріусом в межах свого нотаріального округу незалежно від того, де знаходиться приміщення, яке є робочим місцем нотаріуса: в межах нотаріального округу або поза його межами.

Згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений з порушенням вимог щодо його посвідчення, є нікчемним.

Враховуючи ту обставину, що оспорюваний заповіт було посвідчено нотаріусом поза межами свого нотаріального округу, тому вказаний заповіт є недійсним.

Доводи нотаріуса про те, що відповідно до адміністративно - територіального поділу в Кременчуцькому районному нотаріальному окрузі нотаріальні послуги надають наступні нотаріуси:

ОСОБА_8 , АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_9 , АДРЕСА_4 , 9;

ОСОБА_10 , АДРЕСА_5 ,

ОСОБА_11 , АДРЕСА_6

Тобто, усі нотаріальні контори ( робочі місця нотаріусів ) Кременчуцького районного нотаріального округу знаходяться в м. Кременчуці, тобто поза межами округу, де вони мають право на вчинення нотаріальних дій.

А тому посвідчення заповіту будь-яким таким нотаріусом також буде суперечити порядку посвідчення заповіту не заслуговують на увагу з огляду на те, що місце роботи і посвідчення заповіту в межах територіального округу є різними визначенням за своєю суттю. Вказані нотаріусу наділені повноваженнями вчиняти нотаріальні дії поза межами робочого місця, але в межах нотаріального округу.

Суд вважає недоцільним надавати обґрунтування іншим обставинам, які викладені у позові та запереченнях на позов, оскільки встановлення судом порушення порядку посвідчення заповіту, в даному випадку за межами нотаріального округу, є самостійною та достатньою підставою для визнання заповіту недійсним.

Керуючись ст.ст.1248, 1253, 1257 ЦК України, ст.ст. 76, 258-259, 263-265, 273, 352 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка Олександр Вікторович - про визнання недійсним заповіту - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою Олександром Вікторовичем від 15 травня 2018 року, реєстраційний номер 977.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський