Справа № 369/136/20
Провадження № 2/369/2139/20
22.10.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.
за участі секретаря Одинцов О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар Валентина Миколаївна, Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
У січні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідачка), третя особа - державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар Валентина Миколаївна (далі - держнотаріус Панікар В. М.).
Свої вимоги мотивував тим, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, проте нотаріус Панікар В. М. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач звертає увагу, що такі документи знаходяться у згаданому будинку, де разом із спадкодавцем проживала відповідачка (сестра померлого ОСОБА_3 ), яка на теперішній час відмовляється їх надати та чинить перешкоди у проникненні до будинку. Тому вважає своє право порушеним. У добровільному порядку вирішити дане питання не має можливості.
Просив визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 право власності на ј частину будинку загальною площею 43,320 кв. м., житловою площею 33,00 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, відзив до суду не надходив.
Треті особи в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлені, пояснення до суду не надходили.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши наведені в позовній заяві доводи та перевіривши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Києво-Святошинським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 17 травня 2017 року, актовий запис № 277.
18 липня 2017 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області звернулася сестра померлого - ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу № 322/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач, син померлого, також звернувся до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом.
27 березня 2019 року позивач подав до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 .
27 березня 2019 року нотаріусом Панікар В. М. прийнято постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим цивільним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.
При встановлені фактичних даних, дослідженні матеріалів справи та пояснень сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.
Відповідно до ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За приписами ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 1 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.
За приписами 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Поряд з цим, за ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Тобто, зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Як установлено судом, ОСОБА_1 немає змоги надати необхідні документи на підтвердження права власності за померлим на спірний будинок, оскільки між ним та відповідачкою існують неприязні стосунки, що в свою чергу є перешкодою у доступі позивача до будинку та таких документів.
З метою отримання дублікату відповідних документів, ОСОБА_1 звернувся до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» із запитом, у відповідь на який отримав копію інвентаризаційної справи № 3183 на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у якій міститься договір дарування від 04 червня 1996 року № 2467.
За вказаним договором дарування вбачається, що ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 (померлий) ј частину будинку з переліком кімнат, що знаходяться на 2 поверсі цього будинку, а саме: східцеві площадка та житлові кімнати площею 14,2 кв. м. та 18,8 кв. м., що зазначено на поверховому плані під номерами 1-9, 1-10, 1-11, а також Ѕ частина огорожі.Крім того, цим договором визначено, що ОСОБА_3 прийняв у дар ј частину вказаного житлового будинку.
Тобто, спірне нерухоме майно належало спадкодавцеві на підставі договору дарування від 04 червня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Стратілат П. І. та зареєстрований за № 2467.
Крім того, судом установлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька - ОСОБА_3 .
При таких обставинах суд знаходить повністю обґрунтованими позовні вимоги, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.), серія A,303-A, п. 29).
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар Валентина Миколаївна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 право власності на ј частину будинку загальною площею 43,320 кв. м., житловою площею 33,00 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 22 жовтня 2020 року.

Суддя