Справа № 307/1613/20
Провадження № 2/307/1054/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря с/з Ваш Е.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тячівський райнний відділ ДМС в Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , де третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тячівський районний відділ в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком з надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , та прилеглої до будинку земельної ділянки, площею 0,1499 га для будівництва та обслуговування будинку, згідно договору купівлі - продажу від 28 травня 2020 року, укладеного між покупцем ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_3 та посвідченого приватнним нотаріусом Тячівського нотаріального округу Чербаником Ф.М.. Згодом йому стало відомо, що в належному йому будинку залишається зареєстрованим відповідач по справі ОСОБА_2 , який являється рідним братом ОСОБА_3 , хоч проживає в будинку по АДРЕСА_2 . Однак, відповідач ОСОБА_2 довідавшись, що ОСОБА_3 має намір продати вказаний будинок, то незаконно в нього вселився. Він звертався до відповідача ОСОБА_2 з проханням знятися з реєстрації з належного йому будинку, оскільки з травня 2020 року будинок належить йому, але до бажаного результату це не призвело. На даний час реєстрація місця проживання відповідача у належному йому будинку перешкоджає йому вільно володіти, розпоряджатися та користуватися ним в повному обсязі або відчужити його. Просить визнати відповідача ОСОБА_2 , таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, позаяк подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві, та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, відзив на позовну заяву не подав, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тячівський районний відділ ДМС в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у відсутності представника на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який йому належить на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 28 травня 2020 року, посвідченого приватнним нотаріусом Тячівського нотаріального округу Чербаником Ф.М.. (а.с. 8).

Також в судовому засіданні встановлено, що в належному позивачу будинку АДРЕСА_1 , зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , що також підтверджено актом обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Тересвянської селищної ради Мартинич М.М. від 09 липня 2020 року (а.с.16).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником майна.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання відповідача, місце проживання якого зі згоди попереднього власника було зареєстроване у даному будинку, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки судом встановлено, що відповідач не являється власником будинку, який належить на праві власності позивачу, між сторонами відсутній договір щодо права та порядку користування відповідачем спірним будинком, що, відповідно, порушує право власності позивача, який має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб, будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

За наведених вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у сумі 840, 80 гривень.

Керуючись ст. ст. 223, 247, 258, 259, 263-265, ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 150 ЖК України, ст. 317, 319, 321, 346, 383, 391ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 840, 80 гривень (Вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_3 , місце проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тячівський районний відділ Державної міграційної служби Закарпатської області, адреса розташування: м. Тячів, вул. Армійська, 6, Закарпатської області.

Повний текст рішення складено 21 грудня 2020 року.

Головуюча суддя : М. М. Сойма