СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23577/19

пр. № 2/759/2295/20

27 жовтня 2020 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Миколаєць І.Ю.,
за участю секретаря судових засідань Марус А.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» ( 03056, м.Київ, вул. Борщагівська, 154) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )про відшкодування збитків в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:
18.12.2019 року ОСОБА_2 яка здійснює представництво інтересів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу.
Свої позовні вимоги обгрунтовує наступними обставинами.
13.03.2017 p. між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «Біонорика» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 0054/17-Т/Ц12, забезпечений транспорт «Volkswagen Polo» д.р.н. НОМЕР_1 . 08.05.2017 p. в м. Києві по пр-ту Перемоги, 142а мала місце ДТП за участю автомобіля транспорт «Volkswagen Polo» д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Nissan Almera», д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно з Постановою Святошинського районного суду міста Києва вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, водієм автомобіля «Nissan Almera», д.р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_1 . Виконуючи зобов`язання за договором, позивач виплатив власнику застрахованого автомобіля суму страхового відшкодування у розмірі 59 876 грн. 23 коп. Під час дослідження страхового випадку стало відомо, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , водія автомобіля «Nissan Almera» була застрахована ТДВ «СТ «Глобус» . У відповідності до ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» остання здійснила виплату в розмірі 43 701 грн. 17 коп., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах оціненої шкоди. Залишкова сума боргу складає 59876,23-43701,17=16175,06 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.03.2020 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
31.08.2020 року представником відповідача адвокатом Негребецькою Ю.Є. подано відзив у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, обгрунтовуючи відсутністю правових підстав у позивача стягнення з відповідача збитків саме в порядку регресу, а також посилається на звіт від 31.08.2017 року, відповідно до якого матеріальний збиток, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (44,90%), складає 44701,17 грн., та був сплачений ТДВ ТДВ «СТ «Глобус».
07.09.2020 року надійшла відповідь на відзив від предстваника позивачаадвоката ОСОБА_2 , у якій зазначається, що у відповідності до ст. 1194 ЦК України відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки у розмірі зазначеному в позові 16175,06 грн. Також просить провести розгляд справи за відсутності представника позивача.
У судове засідання 27.10.2020 року сторони не з`явились, від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача разом з відповіддю на відзив просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Суд встановивши обставини якими обгрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами та застосувавши до них відповідні їм правовідносини дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 08.05.2017 p. в м. Києві по пр-ту Перемоги, 142а мала місце ДТП за участю автомобіля транспорт «Volkswagen Polo» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Nissan Almera», номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно з Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 16.06.2017 року у справі №759/7651/17 вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля «Nissan Almera», номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_1 (а.с. 13).
13.03.2017 p. між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «Біонорика» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 0054/17-Т/Ц12, забезпечений транспорт «Volkswagen Polo» д.р.н. НОМЕР_1 (а.с.6-10).
Відповідно до Звіту №342-2017 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного 31.08.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертно-асистуюча компанія", вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Volkswagen", державний номер НОМЕР_1 , склала 64 854,77 грн.
Страховим актом №7-1 від 16.05.2017 позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 08.05.2017, страховим випадком та призначив до виплати страхове відшкодування у розмірі 59 876,23 грн., яке згідно платіжного доручення №74856 від 18.05.2017 було перераховано на розрахунковий рахунок СТО.
Позивач звернувся до відповідача із претензією №5/к від 17.07.2017 про виплату страхового відшкодування у розмірі 59 876,23 грн.
Як вбачається із листа вих. №ЦВ-ЦВ-3486/2 від 17.10.2017 відповідачем було розглянуто претензію позивача щодо виплати страхового відшкодування, у зв`язку з чим було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 43701,17 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 25635 від 26.10.2017. При цьому, у листі зазначив, що сума шкоди була зменшена на суму коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (45,90%), у розмірі 15175,06 грн. та за вирахуванням франшизи у розмірі 1000,00 грн.
Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Суд звертає увагу на те, що вищевказана норма покладає обов`язок на страховика здійснити виплату саме у межах оціненої шкоди.
Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Таким чином, оцінена шкода, яку має сплатити страховик обчислюється з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.
Судом встановлено, що оцінена шкода була сплачена страховиком, та сторони не заперечують цей факт, однак, як підтверджується матеріалами справи сума фактичних витрат перевищує оцінену шкоду.
Позивач просить стягнути різницю між оціненою шкодою та сумою фактичних витрат з відповідача в порядку регресу посилаючись на ст. 993, 1191 ЦК України.
В той же час відповідач у своєму відзиві зазначає, що у даному випадку стягнення в порядку регресу неможливе.
Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Варто зазначити, що позивач при заявлені позовних вимог не розрізнив поняття регресу та суброгація, та просив стягнути шкоду в порядку регресу.
Суд оцінивши дані правовідносини дійшов висновку, про можливість стягнення шкоди у даній справі саме у порядку суброгації, оскільки при суброгації відбувається зміна активного суб`єкта зі збереженням самого зобов`язання, тобто суброгацію можна розглядати як різновид сингулярного правонаступництва у страхуванні, а при регресі одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Так як позивач уклав договір з потерпілою в ДТП особою, та здійснив їй виплату, він отримав право вимоги у порядку сингулярного правонаступництва, у даному впипадку не виникло нового зобов`язання. Така позиція висловленна і в постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/9320/15-ц.

Так, статтею 993 ЦК України передбачається стягнення в порядку суброгації, в той час як стаття 1191 ЦК України передбачає регресне стягнення.
Оскільки суброгація та регрес мають різний режим правового регулювання, розмежування цих понять при вирішенні справи має практичне значення. Зокрема при визначенні строків позовної давності, визначенні кола осіб до яких може бути поданий позов. В той же час, суд повинен зазначити, що у даній справі таке розмежування не впливає на порядок вирішення спору, оскільки відсутні обставини, які б обмежували стягення коштів саме в порядку суброгації.
Суд вважає, що помилкове визначення поняття «регресу» позивачем не є підставою для відмови у позові, оскільки судом встановлено, що наявне порушене право та позивачем зазначена нормативна підстава для задоволення позову.
Таким чином, оскільки закон обмежує суму виплати страховиком страхового відшкодування, а право особи на відшкодування шкоди є абсолютним, у відповідності до ст. 993 ЦК України та на підставі встановлених обставин справи, підтверджених необхідним доказами, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.
Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Керуючись: ст.ст. 1166,1187,993 ЦК України ст.ст.6-13,18,19,71,79,89,141,259,263,264,265,268,273,274,279,354,355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» ( 03056, м.Київ, вул. Борщагівська, 154) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )про відшкодування збитків в порядку регресу, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ІПН НОМЕР_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» ( 03056, м.Київ, вул. Борщагівська, 154) ІBAN: НОМЕР_5 в АТ ОТП БАНК, МФО 300528, відшкодування збитків у розмірі 16 175 грн. 06 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ІПН НОМЕР_4 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» ( 03056, м.Київ, вул. Борщагівська, 154) судовий збір у розмірі 1921,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду м. Києва, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Миколаєць