Справа № 450/4146/19 Провадження № 2/450/744/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Даніліна Сергія Вікторовича, який діє в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» до ОСОБА_1 про предмет спору : стягнення з відповідачки на користь позивача 3 % річних та інфляційних втрат,-

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): 28 квітня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №IKIZG.4975.002. Відповідно до вказаного договору ПАТ «ВБР» надає відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності грошових коштів. Кредит надається в сумі 624 000, 00 грн. Термін користування кредитом до 27 квітня 2016 року. Банк виконав свої зобов`язання, про що свідчить розпорядження на видачу готівки в сумі 624 000, 00 грн. від 28.04.2011 року.

У 2013 році ПАТ «ВБР» реалізувало своє право на дострокове повернення кредиту та провело розрахунок процентів на суму заборгованості по кредиту про що свідчить заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.02.2014 року по справі №461/15314/13-ц, яким позов ПАТ «ВБР» було задоволено. Вказаним рішенням суду з ОСОБА_1 вирішено стягнути на користь ПАТ «ВБР» заборгованість в сумі 637 867, 79 грн. У ході примусового виконання судового рішення з боржника на користь банківської установи заборгованість стягнута не була.

13.09.2019 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №147, відповідно до якого право вимоги за вказаним кредитним договором від 28.04.2011 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент».

Просили стягнути 3% річних та інфляційні втрати від задоволеної суми позовних вимог в частині повернутого тіла кредиту, що зазначена в заочному рішенні Галицького районного суду м. Львова від 14.02.2014 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Позиція відповідача: у судове засідання не з`явилась, хоча про розгляд справи повідомлялась належним чином. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка заперечує проти позову повністю та просить відмовити у його задоволенні.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

05.12.2019 року запит щодо доступу до персональних даних; 08.01.2020 року відповідь на запит, щодо доступу до персональних даних; 10.01.2020 року ухвала про відкриття провадження; 11.02.2020 року відзив на позовну заяву; 24.02.2020 року клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача; 26.02.2020 року ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

28 квітня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №IKIZG.4975.002. Відповідно до вказаного договору ПАТ «ВБР» надає відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності грошових коштів. Кредит надається в сумі 624 000, 00 грн. Термін користування кредитом до 27 квітня 2016 року. Банк виконав свої зобов`язання, про що свідчить розпорядження на видачу готівки в сумі 624 000, 00 грн. від 28.04.2011 року.

У 2013 році ПАТ «ВБР» реалізувало своє право на дострокове повернення кредиту та провело розрахунок процентів на суму заборгованості по кредиту про що свідчить заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.02.2014 року по справі №461/15314/13-ц, яким позов ПАТ «ВБР» було задоволено. Вказаним рішенням суду з ОСОБА_1 вирішено стягнути на користь ПАТ «ВБР» заборгованість в сумі 637 867, 79 грн. У ході примусового виконання судового рішення з боржника на користь банківської установи заборгованість стягнута не була.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, відповідачка й надалі ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором від 28.04.2011 р. та не виконує рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.02.2014 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, приписи статті 625 ЦК України не заперечують звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суми, на яку заборгованість за грошовим зобов`язанням підвищена в порядку індексації, а також 3 відсотків річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання за період після прийняття судом відповідного рішення.

Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній і у постанові від 6 липня 2016 року № 6-1946цс15.

Відповідно до постанови КГС ВС від 31.05.22018 №902/330/17 ч. 2 ст. 625 ЦК не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Таким чином наявність ухвали про затвердження мирової угоди не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 ст. 625 ЦК України, оскільки право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримувати ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Оскільки, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, у розумінні наведених приписів, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання з дня винесення рішення про стягнення боргу.

Відповідачем не надано доказів щодо наявності обставин, які б перешкоджали йому виконати рішення суду і тим самим мінімізувати збитки позивача. Розрахунки позивача щодо розміру завданих збитків, викликаних невиконання рішення суду, відповідачем також не спростовано та не представлено належних та допустимих доказів на обґрунтування заперечень щодо позову.

Беручи до уваги наведені обставини, суд приходить до висновку, що у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду з відповідачки слід стягнути в порядку ст.625 ЦК 168 021,35 грн.- інфляційні втрат за прострочення виконання зобов`язання та 44 880, 35 грн.-3% річних від простроченої суми.

Судові витрати у виді судового збору стягнути з відповідачки на користь позивача в порядку передбаченому ст.141 ЦПК.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 526, 625, 1049,1050 ЦК України, керуючись ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позовні вимоги представника позивача адвоката Даніліна Сергія Вікторовича, який діє в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» () три проценти річних та інфляційні втрати, нараховані в зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання за кредитним договором №IKIZG.4975.002 від 28.04.2011 року, на загальну суму 212 901 грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» () 3 193,54 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач : ТОВ «Фінасова компанія «Есаймент», адреса для листування 43020, м. Луцьк вул. Електроапаратна, 4, .

Відповідач : ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 13.04.2020 року.

СуддяД. А. Кукса