Справа № 401/1264/20 ;
Провадження № 2/401/627/20
"21" грудня 2020 р. м. Світловодськ
Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючий суддя: Макарова Ю.І.,
секретар судового засідання Горбатюк К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики,-
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 серпня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, що підтверджується письмовою розпискою написаною відповідачем. Згідно даного договору позивач передав відповідачу 3500 доларів США строком на один рік. Позивач свої зобов`язання за договором позики виконав шляхом передачі відповідачу 3500 доларів США. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання за цим договором не виконує, в обумовлений строк грошові кошти не повернула, як і не повернула суму боргу на час звернення позивача до суду із вказаною позовною заявою. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики від 22.08.2017 року. (а.с.6).
Ухвалою суду від 08 липня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до першого судового засідання на 24 липня 2020 року, яке було відкладено за клопотанням відповідача у зв`язку з запровадженням карантину. (а.с. 17-18, 24)
Судові засідання, призначені на 21 вересня 2020 року, 19 жовтня 2020 року, 18 листопада 2020 року також відкладено за клопотанням відповідача, у зв`язку з запровадженням карантину. (а.с. 35, 42, 47)
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.55)
Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням карантину, відзив на позовну заяву не подала. (а.с.57) Подання відповідачем заяв про відкладення розгляду справи свідчить про її належне повідомлення про час та місце його проведення, хоча поштові конверти із викликами до суду відповідача повернуті з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився.
Відповідачем у клопотанні не зазначено, як саме дія адаптивного карантину, встановленого на час розгляду справи: 21 вересня 2020 року, 19 жовтня 2020 року та 18 листопада 2020 року, перешкоджає йому у можливості з`явитися у судове засідання.
Причини неявки відповідача у судове засідання суду не повідомлені.
З огляду на викладене, суд визнає причини повторної неявки відповідача у судове засідання неповажними і на підставі ч.4 ст. 223 ЦПК України розглядає справу у відсутність відповідача на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Згідно копії розписки від 22 серпня 2017 року ОСОБА_2 отримала в борг від ОСОБА_1 строком на один рік грошові кошти в сумі три тисячі п`ятсот американських доларів. Розписка написана власноручно позичальником, містить дані паспорта, підпис, дату та свідчення ОСОБА_3 про підтвердження отримання грошових коштів. (а.с. 6)
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частина перша статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку,що встановлені договором.
З огляду на викладене суд приходить висновку, що між сторонами укладено договір позики від 22 серпня 2017 року, згідно якого позивач передала відповідачу 3500 доларів США на один рік. Враховуючи, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, а відповідач у встановлений договором строк грошові кошти не повернула, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3500 доларів США підлягають задоволенню.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року за наслідками розгляду справи № 464/3790/16-ц зроблено такі висновки.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з чинним законодавством гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 141, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 22 серпня 2017 року в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 935 (дев`ятсот тридцять п`ять) гривень 90 коп.
Рішення набирає законної сили у порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відомості про сторони:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Світловодським МРВ УМВС України в Кіровоградській області 22 серпня 2002 року, РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , видний Онуфріївським РВ УМВС України в Кіровоградській області 20.09.2011, РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області Ю.І. Макарова