Апеляційне провадження № 22-ц/824/2849/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи 755/13782/15-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.,

учасники справи:

стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс»,

боржник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва, постановлену 1 липня 2019 рокув приміщенні суду під головуванням судді Виниченко Л.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ТОВ «ФК «Укрфінресурс» звернулося до суду із заявою про заміну сторону виконавчого провадження, боржник ОСОБА_1 , заінтересована особа Пат «Укрсоцбанк».

Свої вимоги обгрунтовувало тим, що 23.09.2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків було ухвалено рішення, яким задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На виконання рішення суду Дніпровським районним судом м. Києва було задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду по справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в сумі 276 302,75 грн. та витрат пов`язаних з вирішенням спору третейським судом в розмірі 3 13,03 грн., а також судового збору в розмірі 243,60 грн.

Вказані виконавчі листи перебувають на виконанні у Центральному ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, де 02.11.2015 було відкрито виконавчі провадження.

31 липня 2018 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Укрфінресурс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Укрфінресурс» перейшло право вимоги до боржників за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів, що укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , та договір про відступлення прав за договором застави.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 1 липня 2019 року заяву ТОВ «ФК «Укрфінресурс» задоволено. Замінено сторону стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на стягувача ТОВ «ФК «Укрфінресурс» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 755/13782/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по кредитному договору у розмірі 276 302,75 грн. та виконавчому провадженні № 49228606 з примусового виконання виконавчого листа № 755/13782/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судового збору у розмірі 243,60 грн.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається, зокрема на те, що судом першої інстанції проведено розгляд вказаної заяви без належного її повідомлення, оскільки судом першої інстанції направлялися повістки на недійсну з 14.03.2014 року адресу її реєстрації та проживання.

Суд не з`ясував у представника заявника відомі йому інші адреси боржника задля належного повідомлення її про розгляд заяви.

Судом першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що договір відступлення прав від 31.07.2018 за договором застави та договір факторингу від 31.07.2018 є нікчемними, а заявником не надано належних доказів щодо дійсності їх укладення.

Вказує, що суд не дослідив того факту, що ще у 2011 році відбулося повне погашення кредитних зобов`язань по договору застави, а тому вважала відсутні підстави для відступлення права вимоги.

Вказує, що ТОВ «ФК «Укрфінресурс» не має спеціального дозволу від НБУ, що є обов`язковими для здійснення банківської діяльності з надання кредитів фізичним особам та ведення розрахунково-касового обслуговування клієнта банку.

Суд також не звернув увагу на той факт, що кредитором та заставодержателем у кредитним правовідносинах було підприємство з аналогічною назвою ПАТ «Укрсоцбанк», але за іншим місцезнаходженням та з іншим кодом ЄДРПОУ. Вважає, що вказане підприємство не мало право укладати та підписувати договори кредиту та застави.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги в повному обсязі, просили ухвалу суду першої інстанції скасувати з наведених в апеляційній скарзі підстав та постановити нову про відмову у задоволенні заяви.

Представники заявника ТОВ «ФК «Укрфінресурс»Чирва В.Г. та Божко Д.О. заперечували проти апеляційної скарги у повному обсязі. Просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлений належно, проте про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій і вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1, 2, 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на корись чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення цього питання.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

Отже, заміна сторони, що вибула, може мати місце тільки в результаті правонаступництва, що відбулося в матеріальних правовідносинах.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03 серпня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва було постановлено ухвалу у справі № 755/13782/15-ц за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду по справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 895/06-034-112 від 12.03.2007 року (а.с. 9-11, 20-21).

На виконання ухвали суду Дніпровським районним судом м. Києва 14.08.2015 року було видано два виконавчі листи № 755/13782/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по кредитному договору у розмірі 276 302,75 грн., третейського збору у розмірі 3 163,03 грн. та судового збору у розмірі 243,60 грн. (а.с. 27-28, 29-30).

Вказані виконавчі листи було пред`явлено на примусове виконання до Центрального ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, де 02.11.2015 року відкрито виконавче провадження № 49229284 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по кредитному договору у розмірі 276 302,75 грн. та виконавче провадження № 49228606 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судового збору у розмірі 243,60 грн. (а.с. 31-32, 33-33 зв.).

31 липня 2018 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Укрфінресурс» укладено договір факторингу (а.с. 40-42).

Відповідно до п. 1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за Договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 895/06-034-112 від 12.03.2007 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та громадянкою України - ОСОБА_1 .

Пунктом 8.1 договору визначено, що цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Частиною 1 ст. 512 ЦПК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Відповідно до ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Верховним Судом України у постанові від 20.11.2013 року висловлена правова позиція у справі № 6-122цс13 у якій зазначено про те, що виходячи зі змісту статтей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимог (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 про місце та час розгляду справи відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки наявні матеріали справи на час розгляду судом заяви не містили іншої адреси її реєстрації чи проживання, окрім: АДРЕСА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги відносно того, що суд не дослідив того факту, що ще у 2011 році відбулося повне погашення кредитних зобов`язань по договору застави, а тому вважала відсутні підстави для відступлення права вимоги, то вони є безпідставними, оскільки за рішенням Третейського суду по справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 895/06-034-112 від 12.03.2007 року було стягнуто заборгованість. Вказане рішення ОСОБА_1 не оскаржувалося та набрало законної сили.

Доводи щодо недійсності укладених договорів кредиту та застави, які укладалися філією ПАТ «Укрсоцбанк» а також договору про відступлення права вимоги, не можуть бути предметом розгляду під час вирішення питання щодо заміни сторони виконавчого провадження, оскільки такі вимоги є підставою окремого позову.

Разом з тим, інформації щодо недійсності чи розірвання таких договорів ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надано.

Доказами, за положеннями ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За положеннями ч.ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За статтею 79 ЦПК достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стосовно доводів неправомірності відкриття провадження державним виконавцем

Таким чином, ці доводи апеляційної скарги фактично зводяться до визнання недійсними та нікчемними укладених договорів кредиту, застави та відступлення права вимоги, а тому не впливають на законність та обґрунтованість висновку суду про заміну сторони виконавчого провадження.

Вимоги заявника, яким надана оцінка судом першої інстанції ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та фактичних обставинах справи.

Висновок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, а тому в силу ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, а тому керуючись ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 1 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 6 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: