Справа № 362/295/18
Провадження № 6/362/200/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Кравченко Л.М.,

за участю секретаря судових засідань - Яренко Н.М.,

представника заявника - ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

представника стягувача - ОСОБА_3 ,

заінтересованої особи Тронько Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові заяву ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого документу у цивільній справі №2/362/982/18 від 27.02.2018 р. про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18.01.2018 р. і до досягнення сином повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому не було відомо про розгляд судом справи про стягнення з нього аліментів, оскільки він працював вахтовим методом в Чукотському Автономному окрузі, про що стягувачу було достовірно відомо. За усною домовленістю між ними, він перераховував кошти через безготівкові перекази. Разом з тим, відповідач, скориставшись його відсутністю на території України та необізнаності щодо наявності справи, звернула до виконання виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на дитину. Державним виконавцем в межах даного виконавчого провадження йому встановлені обмеження у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування зброєю, тощо. Відповідно до довідки-розрахунку Васильківського ВДВС від 23.09.2020 р., заборгованість по сплаті аліментів склала 62903,25 грн. Разом з тим, за період з березня 2018 р. по 30.10.2020 р. він перерахував на користь сина аліменти на загальну суму 148428,50 грн., що на 85525,25 грн. перевищує нарахований за цей період розмір аліментів. У зв`язку з зазначеним, враховуючи, що неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними, враховуючи добровільне виконання ним свого обов`язку по утриманню сина, заявник просить визнати виданий судом виконавчий лист про стягнення з нього аліментів таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала з підстав, зазначених в заяві, просила її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила проти поданої заяви, показала, що вона сама кожного дня давала кошти сину і про наявність справи про аліменти йому було відомо з першого дня. Їй було відомо, що ОСОБА_4 пересилав кошти для своєї матері.

Представник стягувача заперечував проти задоволення заяви, вказавши, що боржником не ставиться питання про перегляд заочного рішення, тому воно має виконуватись. Кошти як стягувач у виконавчому провадженні вона не отримувала. В переказах, що надходили сину, не вказано призначення платежу, що це є аліменти на утримання сина. У боржника онкохвора мати, тому перераховані кошти призначались матері. Син ОСОБА_7 був і є на утриманні матері.

Заінтересована особа ОСОБА_6 підтримав заяву та показав, що у нього є докази, що він отримував від батька кошти, у нього збереглись докази переказів на суму 69000 грн. у період з березня 2018 р. по листопад 2020 р., з цих коштів він купував одяг, їздив в ОСОБА_8 в 2019 р. та до бабусі. Всі інші кошти у нього йшли на навчання, засоби особистої гігієни, харчування. Перекази він отримував щомісяця, а інколи і двічі на місяць Середня сума в місяць була 3,5 тисяч грн. Мама знала, що батько пересилає йому гроші. Про те, що мама подала позов про стягнення аліментів, він дізнався на початку літа 2020 р. зі слів мами. Коштів на його потреби йому вистачало. Він навчався в ПТУ на кухаря-офіціанта, у нього було виробниче навчання, він купував продукти харчування кожного тижня. Бабуся дійсно хворіє онкологічним захворюванням, однак кошти на її лікування він не передавав.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом достовірно встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2018 р. ухвалено: «Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ), аліменти на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18.01.2018 р. і до досягнення сином повноліття. Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ), на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору по справі.».

На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який отримано стягувачем ОСОБА_5 19.04.2018 р., про що свідчить підпис на її заяві (а.с.22).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 60538245, постановою державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.11.2019 р. було відкрите виконавче провадження № 60538245. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів, починаючи з 18.01.2018 р.

В межах даного виконавчого провадження 28.09.2020 р. винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України

Відповідно до довідкирозрахунку Васильківського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.12.2020 р., за період з 18.01.2018 р. по 30.11.2020 р. аліментів нараховано 68903,25 грн. та сплачено 00.00 грн. Заборгованість боржника по сплаті аліментів склала 68903 грн. 25 коп.

Як вбачається з відміток в закордонному паспорті ОСОБА_4 , він з 2016 р. перебуває в Автономному Чукотському автономному окрузі Росії, має там зареєстроване місце проживання. Відтак, судом приймаються до уваги твердження заявника про те, що йому не було відомо про розгляд справи про стягнення з нього аліментів.

Разом з тим, відповідно до наданих заявником заяв на перерахування готівкових коштів та квитанцій, ним за період з березня 2018 р. по 30.10.2020 р. перераховувались кошти сину ОСОБА_6 на загальну суму 148 428 грн. 50 коп.

Зазначені відомості узгоджуються з показами самого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні підтвердив отримання від батька коштів на його утримання.

Відповідно до вимог статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до статті 32 ЦК України фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами.

Відтак, перерахування аліментів заявником особисто сину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який станом на час винесення рішення та фактичних перерахунків досяг 15 років, відбувалось у відповідності з вимогами закону, його право самостійно розпоряджатися отриманими аліментами передбачено положеннями ст. 32 ЦК України.

Крім того, на даний час ОСОБА_6 досяг повноліття, у зв`язку з чим припинені нарахування поточних аліментів на його утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для цього зазначені у ч.2 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц).

Відтак, в судовому засіданні встановлено матеріально-правові підстави для задоволення заяви, зокрема добровільне виконання заявником свого обов`язку по утриманню неповнолітнього сина ОСОБА_7 шляхом перерахування йому коштів на його утримання в розмірі навіть більшому, ніж нараховано за виконавчими документами, у зв`язку з чим суд приходить до переконання, що його обов`язок, як боржника у виконавчому провадженні, відсутній повністю у зв`язку з його добровільним виконанням боржником, що є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Щодо тверджень стягувача про понесені нею витрати на утримання сина, суд звертає увагу на наступне.

Зобов`язання у вказаних правовідносинах регулюються положеннями СК України.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відтак, обов`язок утримання дитини виникає у кожного з батьків.

При цьому суд звертає увагу стягувача, що понесені нею кошти на утримання сина не підлягають відшкодуванню з боку заявника, оскільки вона, як і заявник, має рівні обов`язки по утриманню неповнолітнього сина.

Положеннями ст.12 ЦПК України передбачено наступне. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, в судовому засіданні представником заявника на підставі належних і допустимих доказів доведено факт добровільного виконання рішення суду по сплаті аліментів, судом встановлено правову природу коштів, що перераховували особисто неповнолітньому сину ОСОБА_7 , а саме, що це були аліменти кошти на його утримання, розмір перерахованих коштів перевищує розмір виставленої державним виконавцем заборгованості по аліментам, у зв`язку з чим його обов`язок є виконаним в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 432 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що повністю не підлягає виконанню з 18.01.2018 р. виконавчий лист, виданий Васильківським міськрайонним судом Київської області від 16.04.2018 р. № 362/295/18 на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2018 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М. Кравченко