Провадження № 2/638/356/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2020 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Рижикової В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харитонова Яна Михайлівна, про витребування майна, -

Установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просить витребувати із чужого незаконного володіння відповідача - ОСОБА_2 на його користь майно, 1/6 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 серпня 2019 року ним отримано інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з якої дізнався, що 31.05.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір дарування 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харитоновою Яною Михайлівною та зареєстровано в реєстрі за № 1779. Він є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору міни від 05.12.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бєсєдою Т.Д. та зареєстрованого у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 10 грудня 2001 року за реєстровим № П 1 - 2730. 28 серпня 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалено заочне рішення по справі № 638/9416/15-ц, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та припинено право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 64,8 кв.м, загальною площею 96,6 кв.м., визнано за ним право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 64,8 кв.м, загальною площею 96,6 кв.м. 11 січня 2017 року рішенням апеляційного суду Харківської області заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2015 року по справі № 638/9416/15-ц скасовано і ухвалено нове, а саме відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до нього про визнання права власності на Ѕ частину майна. В 2015 та 2016 роках ОСОБА_4 уклала два договори дарування часток у праві власності на квартиру з ОСОБА_3 договір дарування від 22.12.2015 року, відповідно до якого передано у власність ОСОБА_3 1/6 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мангушевою Ольгою Степанівною та зареєстровано в реєстрі за № 1460 та договір дарування від 28.09.2016 року, відповідно до якого передано у власність ОСОБА_3 3/12 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Зайцевою Оксаною Юріївною та зареєстровано в реєстрі за № 723. 04 грудня 2018 року Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалено заочне рішення по справі № 638/8755/17, яким задоволено його позовні вимоги та визнано недійсними: договір дарування від 22.12.2015 року, відповідно до якого передано у власність ОСОБА_3 1/6 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мангушевою Ольгою Степанівною та зареєстровано в реєстрі за № 1460 та договір дарування від 28.09.2016 року, відповідно до якого передано у власність ОСОБА_3 3/12 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Зайцевою О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 723. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.12.2018 року по справі № 638/8755/17 залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 04.07.2019 року. Оскільки ОСОБА_3 подарувала 1/6 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , отриману на підставі договору дарування від 22.12.2015 року, який визнано недійсним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2018 року, вказане майно підлягає витребуванню від набувача ОСОБА_2 . Вказав про те, що 04 грудня 2018 року Дзержинським районним судом м. Харкова винесено повторне заочне рішення по справі № 638/8755/17. 12.12.2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова у зазначеній справі ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволені. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 липня 2018 року заочне рішення скасоване, за заявою відповідача ОСОБА_5 , справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Договір дарування ОСОБА_3 уклала в період до винесення ухвали про скасування заочного рішення, тобто їй достеменно було відомо про те, що права власності на частку в квартирі у неї відсутні і прав на відчуження частки у неї не має.

Представники позивача ОСОБА_6 , ОСОБА_7 надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_8 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлялись належно, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали.

Крім того відповідачем ОСОБА_2 неодноразово (4 рази) подавалися заяви про відкладення розгляду справи з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

При цьому суд звертає увагу на тривале перебування даної справи в провадженні суду та наявність у відповідача права на подачу відзиву на даний позов разом з доказами, що обґрунтовують позицію у справі, ОСОБА_2 не скористалась правами, наданими діючим ЦПК України, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харитонова Я.М. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи ха її відсутністю, проти позову заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору міни від 05.12.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бєсєдою Т.Д. та зареєстрованого у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 10 грудня 2001 року за реєстровим № П 1 - 2730.

28 серпня 2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалено заочне рішення по справі № 638/9416/15-ц, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та припинено право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 64,8 кв.м, загальною площею 96,6 кв.м., визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 64,8 кв.м, загальною площею 96,6 кв.м.

11 січня 2017 року рішенням апеляційного суду Харківської області заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2015 року по справі № 638/9416/15-ц скасовано і ухвалено нове, а саме відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частину майна.

22.12.2015 року ОСОБА_4 уклала договір дарування, відповідно до якого передала у власність ОСОБА_3 1/6 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мангушевою О.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1460.

28.09.2016 року ОСОБА_4 уклала договір дарування, відповідно до якого переданла у власність ОСОБА_3 3/12 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Зайцевою О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 723.

04 грудня 2018 року Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалено заочне рішення по справі № 638/8755/17, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано недійсними договір дарування від 22.12.2015 року, відповідно до якого передано у власність ОСОБА_3 1/6 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мангушевою О.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1460 та договір дарування від 28.09.2016 року, відповідно до якого передано у власність ОСОБА_3 3/12 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Зайцевою О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 723.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.12.2018 року по справі № 638/8755/17 залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 04.07.2019 року.

Позивач вказав про те, що він як власник спірного майна, з метою повернення майна з чужого незаконного володіння, звернувся до суду з даним позовом з метою поновлення порушеного права власності.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

ЦК України передбачено такий спосіб захисту порушених прав, як віндикація.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.

Відтак особа, яка вважає, що договором дарування нерухомого майна порушуються її права як власника або законного користувача цього майна, має право на витребування цього майна від останнього набувача, що і є належним способом захисту її порушеного права.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постановах: від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19), задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (подібний за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Отже, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах.

Разом із тим, метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово - правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Враховуючи викладене, а також те, що власником спірного нерухомого майна є позивач у справі, 1/6 частина квартири АДРЕСА_1 вибула з володіння останнього поза його волею, суд прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає солідарному стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, ст.ст.319,387,388 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харитонова Яна Михайлівна (адреса: м. Харків, вул. Пушкінська, 63), про витребування майна, - задовольнити.

Витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , майно - 1/6 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3000 грн. по 1500 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: