Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2513/20 Головуючий у 1-й інст. Васильчук Л. Й.
Категорія 18 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №285/2513/20 за позовом Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2020 року, яке ухвалено суддею Васильчуком Л.Й. в м. Новограді-Волинському

встановив:

У липні 2020 року Комунальне підприємство Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго»(далі - КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго») звернулося до суду з даним позовом, в якому просило стягнути заборгованість за централізоване опалення місць загального користування будинку в розмірі 1593,25 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира розташована у багатоквартирному будинку, в якому діє система централізованого опалення, місця загального користування опалюються централізовано. Квартира відповідача відключена від мережі централізованого опалення. Однак оплату послуг за опалення місць загального користування в період з 01.02.2018 по 15.04.2020 відповідач проводила частково, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути на свою користь.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2020 року позов КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» заборгованість за централізоване опалення місць загального користування будинку в розмірі 1593,25 грн за період з 02.02.2018 по 15.04.2020 включно та судові витрати в розмірі 2102 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго».

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_1 не укладала жодних договорів про надання послуг з теплопостачання. Крім того, позивач є постачальником теплової енергії, а не її власником, тому розмір вказаної заборгованості не відповідає розміру витрат за поставку теплової енергії. Також КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» поставляє теплову енергію тільки до будинку, а всі теплоприймаючі прилади в місцях загального користування знаходяться на балансі ОСББ. При ухваленні оскаржуваного рішення судом також не було враховано, що відповідач, будучи власником квартири АДРЕСА_1 , зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з реєстраційної служби, наданої на запит суду. Крім того, відповідач не отримувала жодних послуг з теплопостачання, однак дана обставина не була врахована судом.

КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просило залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Позивачем зазначено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 визначено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Крім того, відповідачем було здійснено платіж у лютому 2018 року на суму 358,54 грн. та сплачено нарахування з жовтня по грудень 2017 року включно, що свідчить про обізнаність відповідача з умовами надання послуг та їх прийняття.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. В свою чергу п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року передбачено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. А тому, позов обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у м. Новоград-Волинський Житомирської області.

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та знята з реєстраційного обліку 16.03.2020, що підтверджується довідкою ОСББ «ЖБК-1» від 13.05.2020.

Зазначена квартира відключена від мережі централізованого опалення будинку, що підтверджується копією акта про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 07.09.2015.

Позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення будинку АДРЕСА_3 .

В період з 01.02.2018 по 15.04.2020 ОСОБА_1 , оплату послуг з централізованого опалення місць загального користування багатоквартирного будинку проводила неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 1593,25, що підтверджується розрахунком від 01.07.2020.

Позивач неодноразово звертався до відповідачки про погашення суми боргу, що підтверджується досудовими попередженнями від 02.01.2020 та від 05.05.2020.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою КМУ від 24.01.2006 року № 45.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

За правилами підпункту 5 пункту 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 24 січня 2006 року № 45 передбачено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п.5 ч.3 ст. 20, п.1 ч.2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг, тоді як на споживача покладається обов`язок своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до пункту 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Загальними умовами виконання зобов`язання, що встановлені статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359, затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування (далі - МЗК) у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (пункт 1.2 Методики).

Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач, отримуючи комунальні послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, в якому розташована належна їй на праві власності квартира, зобов`язана вносити за них плату, якщо вона фактично користувалась ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг, відключення від централізованого опалення та відсутність реєстрації відповідача у квартирі, яка належить їй на праві власності, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Крім того, відповідачем в лютому 2018 року здійснена часткова оплата за надані позивачем послуги за період з жовтня по грудень 2017 року на суму 358,54 грн, що також свідчить про визнання відповідачем факту надання таких послуг саме КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго».

Також відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що виставлені позивачем суми не відповідають розміру витрат за поставку теплової енергії, хоча відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України це є її обов`язком.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про безпідставність нарахування позивачем плати за надані послуги через те, що місця загального користування будинку перебувають на балансі ОСББ, а позивач постачає теплову анергію лише до будинку є безпідставним, оскільки відповідач не довела ту обставину, що розмір та структура внесків на обслуговування будинку, яке здійснює ОСББ, включає в себе також тариф на оплату послуг з централізованого опалення місць загального користування будинку.

Отже вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини у справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, тому ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб(п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 жовтня 2020 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді