Справа № 653/1762/20
Провадження № 2/653/701/20
РІШЕННЯ

іменем України

19 жовтня 2020 року

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Дмитро Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Дмитро Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивує тим, що восени 2012 року нею у АТ «Альфа-Банк» було отримано кредит у сумі 2000 грн. 21 травня 2020 року до підприємства у якому вона працює, надійшов лист від приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Мінікіна Д.С. та постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19 травня 2020 року. З даної постанови вбачається, що 23 листопада 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис № 8183 про стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 30412 грн. 70 коп.

Вважає, що даний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України.

У зв`язку з викладеним просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8183 від 23 листопада 2019 року вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні була відсутня, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. у судовому засіданні була відсутня, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та пояснення відповідно до яких, вважає, що виконавчий напис нею вчинено без порушень.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Д.С. належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (про що в матеріалах справи є поштове повідомлення, відповідно до якого виклик до суду отримав 18 жовтня 2020 року) до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (про що в матеріалах справи є поштове повідомлення відповідно до якого виклик до суду отримав 11 серпня 2020 року) у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, надав відзив, у якому проти задоволення позовних вимог заперечує, вважає, що виконавчий напис нотаріусом вчинено з дотриманням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи 02 серпня 2013 року між Публічний акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви та додатку до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб було укладено кредитний договір, на підставі якого позивачем було отримано кредит у сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно п. 1.1 договору факторингу № 1 від 21 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку № 1 до даного договору.

Згідно п. 2.1 договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку 1-1 до договору.

16 січня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 16-01-/19/1, згідно п. 2.1 якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами (перелік яких міститься у додатку № 1-1) Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

08 листопада грудня 2019 року представником відповідача подано до нотаріуса заяву про вчинення виконавчого напису.

Згідно наявної в матеріалах справи «виписки з особового рахунка № НОМЕР_1 ПІБ: ОСОБА_1 , із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 630012171» заборгованість позивача перед відповідачем за кредитним договором № 630012171 станом на 06 листопада 2019 року складає 29762 грн. 70 коп. з них: заборгованість за сумою кредиту 17204 грн. 26 коп., заборгованість за процентами та комісіями 5758 грн. 97 коп., плата за пропуск мінімальних платежів та плата за обслуговування кредитної заборгованості 6799 грн. 47 коп.

23 листопада 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис № 8183 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 29762 грн. 70 коп. та плати за вчинення виконавчого напису у сумі 650 грн. 00 коп.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19 травня 2020 року, звернуто стягнення на доходи позивача.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 18 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок) містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо, нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку документів. При цьому цей перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів .

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16).

Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (постанова Великої Палати Верховного суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц).

При цьому, Верховним Судом в ухвалі від 15 квітня 2020 року (справа № 554/6777/17) зазначається, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року рішення суду залишено без змін.

Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 року.

Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Тобто, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

З точки зору ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Частинами 1, 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищевикладені норм законодавства, суд приходить до наступного.

З огляду на те, що зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, визнано незаконними та нечинними, нотаріусом вчинено виконавчий напис, на підставі непередбачених порядком документів, оскільки кредитний договір, на підставі якого було вчинено виконавчий напис нотаріально не посвідчений.

Документи, які відповідач надав на підтвердження наявності заборгованості, а саме «виписка з особового рахунка № НОМЕР_1 ПІБ: ОСОБА_1 , із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 630012171» не можуть бути доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, її розмір, оскільки вони не є первинними документами, оформленими у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Також, матеріали справи не містять доказів надіслання позивачу повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення. Наявні у матеріалах справи списки згрупованих відправлень, не підтверджують його надіслання, оскільки з їх змісту неможливо встановити, який саме документ надсилався позивачу, опис вкладення даних відправлень відсутній.

Крім того, серед наданих приватним нотаріусом документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, відсутні додатки (які містять перелік кредитних договорів, за якими було відступлено право вимоги) до договорів за якими відповідач отримав право грошової вимоги до позивача. Зі змісту ж самих договорів не слідує, що до відповідача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором, який було укладено між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк».

Доказів, які б спростували вказані обставини, відповідачем суду не надано. Аргументи відповідача та третьої особи, щодо дотримання порядку вчинення виконавчого напису, спростовуються встановленими судом обставинами справи.

Також, з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів, які б відображали рух коштів за рахунком позивача, сплачені ним на виконання умов кредитного договору суми, суд позбавлений можливості встановити чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

Стосовно інших аргументів відповідача та третьої особи, суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року, справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року).

За таких обставин, враховуючи, що виконавчий напис було вчинено, на підставі документів, які не входять до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, надані документи не підтверджують наявність у позивача заборгованості, з огляду на відсутність підтвердження: надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення, переходу до відповідача прав вимоги за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. (квитанція № 0.0..1 від 18 червня 2020 року). Оскільки позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволені, суд віршує питання про розподіл судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», ст. ст. 2, 4, 12, 15, 76-81, 133, 141, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Дмитро Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 8183, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області 23 листопада 2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () заборгованості у загальному розмірі 30412 (тридцять тисяч чотириста дванадцять) грн. 70 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Кудрявський Узвіз, 5-Б)на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23 жовтня 2020 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова