ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго»

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 06 серпня 2020 року, постановлене суддею Материнко М.А. (повний текст складено 31 серпня 2020 року),

у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

в с т а н о в и в:

20.12.2018 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.12.2016 по 01.12.2018 у розмірі 8 810,49 грн., а також за період з 01.02.2017 по 01.12.2018 індексу інфляції в сумі 903,63 грн. та 3% річних у розмірі 298,83 грн., а всього 10 012,95 грн. та 1 762,00 грн. судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» згідно договору від 08.09.2005 укладеного із ОСОБА_1 надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 30,1 кв.м.

З підстав неналежного виконання споживачем умов договору за період із 01.12.2016 по 01.12.2018 утворилася заборгованість, розмір якої, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, підприємство просить стягнути із відповідача в судовому порядку згідно вимог позову.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 06.08.2020 у задоволенні позову ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання відмовлено за безпідставністю та недоведеністю.

Не погодившись із указаним судовим рішенням, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Посилаючись на положення ст.ст.526, 610 ЦК України, ст.19 Закону України «Про теплопостачання», ст.ст.19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 №630, доводить, що визнання недійсним договору про надання послуг з теплопостачання від 08.09.2005 згідно рішення Октябрського районного від м.Полтави від 07.10.2019 (справа №554/7826/19) не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату за фактично спожиті послуги.

Просить врахувати правову позицію Верховного Суду України від 30.10.2013 по справі №6-59цс13, згідно якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Заперечує висновки районного суду щодо недоведеності належними та допустимими доказами фактичного проживання відповідача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 у спірний період. Представник позивача звертався в суд із клопотанням про витребування із ПП «Полтавського Бюро технічної інвентаризації» відомостей про власника указаної квартира, але районний суд не вчинив жодних процесуальних дій з метою встановлення наведених обставин.

Просить врахувати, що відповідач не пов`язує підстави відмови у позові з відсутністю у нього права власності на таку кватиру, а навпаки, зазначає, що між ним та підприємством виник спір щодо правомірності нарахування будь-яких платежів стосовно належного йому майна через відсутність в помешканні обладнання для забезпечення теплопостачання.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено, що 08.09.2005 між ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» (теплопостачальна організація) та ОСОБА_1 (споживач) укладено договір про надання послуг теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 30,1 кв.м. (суб`єкт користування - 1 мешканець (підписант договору), відповідно до якого споживач взяв на себе обов`язок своєчасно здійснювати оплату таких послуг./а.с.8/

08.11.2018 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось в Октябрський районний суд м.Полтави із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 8 980,52 грн. та ухвалою суду від 03.12.2018 у видачі судового наказу відмовлено згідно ч.9 ст.165 ЦПК України./а.с.4/

Згідно довідки виконавчого комітету управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Полтавської міської ради від 27.11.2018, за наявними обліками Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Полтавської міської ради відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відсутні./а.с.22/

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 07.10.2019 (справа №554/7826/19) задоволено позов ОСОБА_1 та визнано недійсним договір про надання послуг теплопостачання від 08.09.2005, укладений між Обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та ОСОБА_1 /а.с.100-105/

Згідно висновку №1512//1513 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження №0002328, складеного 23.10.2018 Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса, підпис від імені ОСОБА_1 в розділі «12. Юридичні адреси і підписи сторін» графа «СПОЖИВАЧ» у договорі про надання послуг теплопостачання від 08.09.2005, виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_1 , а іншою особою./а.с.60-63/

За фактом підроблення підпису за заявою ОСОБА_1 . Полтавським ВП ГУНП в Полтавській області порушено кримінальне провадження №002328 від 12.09.2016 за ч.1 ст.358 КК України./а.с. 59/.

Згідно з Інформаційною довідкою №172881543 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованою 08.07.2019, в реєстрі відсутні відомості про право власності на квартиру АДРЕСА_2 ./а.с.85/ Відповідно до довідки КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради від 14.03.2015 №2464, така квартира є приватною власністю, із 14.12.1999 по 19.07.2013 ОСОБА_1 був зареєстрований за вказаною адресою./а.с.86/

02.08.2013 ОСОБА_1 прийнятий на консульський облік в Посольстві України у ФРН, оформлено виїзд на постійне проживання до Німеччини, №5301, що підтверджується відмітками у паспорті громадянина України./а.с. 46-48/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив із того, що договір про надання послуг теплопостачання від 08.09.2005 визнаний судом недійсним, а тому не створює юридичних наслідків та згідно ч.1 ст.236 ЦК України є таким з моменту його вчинення, а тому грошові вимоги на підставі такого договору є безпідставними. Фактичне проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_2 в період із 01.12.2016 до 01.12.2018 є недоведеним, а тому підстави стягнення заборгованості за фактично спожиті послуги відсутні.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що недійсний правочин не створює для його сторін юридичних наслідків. Разом із цим відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення від оплати спожитих послуг. При цьому висновки районного суду про недоведеність, що в період із 01.12.2016 до 01.12.2018 ОСОБА_1 був споживачем таких послуг, прийняті із порушенням норм процесуального права та полягає в недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, наслідком чого стало неправильне застосування норм матеріального права.

Із матеріалів справи убачається та підтверджується Інформаційною довідкою №172881543, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про право власності на квартиру АДРЕСА_2 ; згідно довідки КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради від 14.03.2015 №2464 така квартира є приватною власністю./а.с.86/

Районний суд, встановивши, що 19.07.2013 відповідач ОСОБА_1 був знятий із реєстрації за вказаною адресою, залишив не розглянутим клопотання позивача від 08.07.2019 про витребування з Полтавського Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» відомостей про власника указаної квартири, дійшовши передчасного висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю.

Апеляційним судом установлено, що за матеріалами ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 31.12.2012 квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою полтавською держнотконторою від 04.11.1994 №2-3209, що підтверджується інформацією ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 21.12.2020 №12457, наданої на виконання ухвали апеляційного суду від 16.12.2020./а.с.181-182/

З огляду на встановлені фактичні обставини та положення ст.162 ЖК України та ст.322 ЦК України, ОСОБА_1 , як власник квартири, несе тягар з її утримання, включно з оплатою комунальних послуг.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Враховуючи викладене, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13 та від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15.

Таким чином, позивач виконує свої зобов`язання щодо постачання теплової енергії, а відповідач, незалежно від споживання теплової енергії або відмови від її споживання, зобов`язаний оплачувати постачання теплової енергії.

Наданими позивачем розрахунками підтверджується розмір боргу відповідача за період з 01.12.2016 по 01.12.2018, виходячи із встановлених тарифів та обсягу наданих послуг, у розмірі 8 810,49 грн./а.с.5/

Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України, відповідач, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, що з урахуванням наданого позивачем розрахунку становить 903,63 грн. та 298,83 грн. відповідно./а.с.6,7/

Доказів, які б спростовували розмір заборгованості, відповідачем не надано, а його доводи про відсутність в квартирі обладнання для забезпечення теплопостачання жодними належними і допустимими доказами не підтверджені.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та скасування рішення суду першої інстанції з постановленням нового, яким позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, із ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» підлягають стягненню понесені підприємством судові витрати за подачу позову в розмірі 1 762,00 грн. та апеляційної скарги в розмірі 3 153,00 грн./а.с.1,2, 166/

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 06 серпня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (м.Полтава, вул.Комарова, 2а, р/р № НОМЕР_2 в філії Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 331467, ЗКПО 03338030) заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.12.2016 по 01.12.2018 у розмірі 8 810,49 грн., за період з 01.02.2017 по 01.12.2018 індекс інфляції - 903,63 грн. та 3% річних - 298,83 грн., а всього 10 012 (десять тисяч дванадцять) грн. 95 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» 4 915,00 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.12.2020.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська