Справа № 509/6586/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

судді Жижки О.В.

при секретарі Майоровій Ю.С.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника, адвоката Пушкаренка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Овідіополь заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про скасування заходів забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій просить суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.09.1993 року, у вигляді накладання арешту на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 .

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представника, адвокат Пушкаренко В.М., з`явилися, заяву про скасування заходів забезпечення позову підтримали та просили заяву задовільнити.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд заяви за їх відсутності суду не надали.

Дослідивши матеріали заяви, вважаю, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 158 ЦПК України - суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтями 316-320,321,328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статями 386-393 ЦК України передбачено держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Судом встановлено, що ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.09.1993 року накладено арешт на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до архівної довідки Одеського державного нотаріального архіву від 08.12.2020 року № 4310/01-18 на підставі ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.09.1993 року Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою Одеської області накладено заборону відчуження житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Овідіопольською держнотконторою від 02.08.2002 року, за реєстровим номером 703, зареєстрованому в Овідіопольському РБТІ Одеської області від 15.08.2002 року, за реєстровим номером 1-104, ОСОБА_2 належав вищевказаний будинок.

На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області від 24.01.2003 року, зареєстрованому в реєстрі за № 122, зареєстрованому в Овідіопольському РБТІ Одеської області від 30.01.2003 року, за реєстровим номером 107, заявник ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 вищевказаний будинок.

Таким чином, власником житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з 30.01.2003 року по теперішній час є ОСОБА_1 .

Як вбачається з поданої заяви, ОСОБА_1 стало відомо щодо заборони відчуження житлового будинку в кінці листопада 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, зазначений арешт порушує права заявника та створює перешкоди у вільному розпорядженні майном, а саме житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , отже заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 158 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про скасування заходів забезпечення позову - задовольнити.

2. Заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.09.1993 року, у вигляді накладання арешту на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення в порядку ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 28.12.2020 року

Суддя О.В. Жижка