Житомирський апеляційний суд
Справа №274/7680/20 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т.Б.
Категорія 29 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т.І., Галацевич О.М.

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №295/14095/20 за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Большакова Т.Б. в м.Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила заборонити всім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії з відчуження об`єкта нерухомості, нежитлової будівлі магазину під літерою «А», загальною площею 43,7 кв.м. та будівлі торгового комплексу під літерою «Б-1», загальною площею 11,2 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 . В обгрунтування заяви посилалась на те, що в провадженні суду знаходиться справа за її позовом до АТ «ОТП Банк» про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя. За умовами оскаржуваного договору відповідач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за собою права власності або продажу від свого імені вказаного майна в порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку» (п.6.4 договору іпотеки). Відповідно до частини третьої ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із частиною третьою ст.36 ЗУ «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. З наведеного вбачається можливість відповідача у позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження. Про намір визнати за собою право власності на предмет іпотеки АТ «ОТП Банк» повідомило заявника. Оскільки у позові нею ставиться питання про визнання припиненою дії договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, на підставі якого можлива позасудова реалізація предмету іпотеки, невжиття заходів із забезпечення позову у спосіб заборони всім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії з відчуження на зазначені об`єкти нерухомості може призвести у майбутньому до неможливості виконання рішення суду, у разі його ухвалення, про визнання припиненю дії договору про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність ухвали суду першої інстанції, просить скасувати оскаржувану ухвалу, та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову. Зокрема зазначає, що вона ставить питання про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі якого можлива позасудова реалізація предмету іпотеки, невжиття заходів із забезпечення позову може призвести у майбутньому до неефективності захисту порушених прав за захистом яких вона звернулася до суду.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підялгає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «ОТП Банк», в якому просила визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя, у вигляді іпотечного застереження в договорі іпотеки від 25.07.2008, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» (наразі АТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 (п.6.4 договору іпотеки) та додатковій угоді №1 від 30.08.2010 до договору іпотеки, укладеної між ПАТ «ОТП Банк» (наразі АТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 (п.6.7 додаткової угоди).

19 листопада 2020 року ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила заборонити всім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії з відчуження об`єкта нерухомості, нежитлової будівлі магазину під літерою «А», загальною площею 43,7 кв.м. та будівлі торгового комплексу під літерою «Б-1», загальною площею 11,2 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленум Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись лише на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявником не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття цих заходів унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Доводи заяви про забезпечення позову не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, в ній не наведенео посилання на те, що існують обставини, які вказують на можливість ухилення відповідача від виконання рішення суду.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду, оскільки заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях, а факт того, що невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, постановленого за наслідками розгляду його позову, має бути доведеним належними, допустимими та достовірними доказами.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою і законності та обґрунтованості постановленої судом ухвали не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують, апеляційний суд дійшов висновку про залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку. Дата складення повного судового рішення 18 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді