Справа №479/339/20
Провадження №4-с/479/2/20
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2020 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючої судді Репушевської О.В.;

за участі : секретаря судового засідання Добровольської І.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Криве Озеро цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса),

в с т а н о в и в:

До Кривоозерського районного суду Миколаївської області надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) щодо не проведення скасування обтяження на майно під час закриття виконавчого провадження.

До початку розгляду скарги по суті ОСОБА_1 уточнив заявлені вимоги, відмовившись від вимог в частині визнання неправомірною бездіяльності начальника Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса), остаточно просив постановити судове рішення, яким скасувати арешт його майна та оголошення заборони на його відчуження, накладеного постановою державного виконавця Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Вівтюк А.А. від 14 листопада 2014 року у виконавчому провадженні №45432143. Справу просив розглянути без його участі.

Від начальника Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) Архипової К.Г. до суду надійшов відзив на скаргу, в якому вона просить розглянути справу за її відсутності, в задоволенні скарги про визнання бездіяльності начальника відмовити, зважаючи на те, що на момент звернення скаржника до відділу виконавче провадження №45432143 було знищено, так як термін його зберігання сплинув 31 грудня 2018 року, вважає хибним трактування заявника, що відмова начальника відділу втручатись у завершене та знищене провадження це протизаконна бездіяльність. Разом з тим начальник у відзиві зазначила, що станом на 13 квітня 2020 року арешт його майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладений у виконавчому провадженні №45432143, як захід примусового виконання, спрямований на забезпечення належного виконання судового рішення не є необхідним, так як виконавче провадження №45432143 завершено та не пред`явлено до виконання повторно протягом встановленого законом строку.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши надані матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступного висновку.

Із витягу з автоматизованої системи виконавчого провадження судом встановлено, що 12 листопада 2014 року до Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області надійшов виконавчий лист від 22 вересня 2014 року №480/285/14-к, виданий Миколаївським районним судом Миколаївської області про конфіскацію в доход держави всього майна ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

14 листопада 2014 року державним виконавцем відділу Вівтюк А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №45432143 і постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

17 січня 2015 року старшим державним виконавцем відділу Вівтюк А.А. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", встановлено строк повторного пред`явлення виконавчого документа - до 17 січня 2016 року.

Виконавче провадження №45432143 має стан завершеного з 17 січня 2015 року.

Станом на час розгляду справи в суді виконавче провадження №45432143 знищене, так як термін його зберігання сплинув 31 грудня 2018 року

На даний час виконавче провадження №36142429 завершено, а виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» за відсутності у боржника майна. Державним виконавцем не вирішено питання про зняття вищевказаного арешту з майна.

Оскільки виконавче провадження завершено, то позивач вважає, що підстав для перебування його майна під арештом немає. Тому накладений на його майно арешт необхідно скасувати.

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ст.1 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод". Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод".

Нормативними положеннями ст.13 розділу І "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі Bellet у. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно положень ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положень ч.1, ч.5 ст.41 Конституції України: Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПК України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Нормативні положення ст.328 ЦК України чітко прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що заявник підтвердив, що виконавче провадження в ході якого було накладено арешт на його майно, завершено, інших підстав для перебування під арештом його майна немає, тому суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, а право власника щодо розпорядження своїм майном підлягають поновленню, шляхом зняття арешту та заборони з його майна.

Керуючись ст.ст.259,263-265,273, 354 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Скасувати арешт та заборону відчуження майна, належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що накладений постановою державного виконавця Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Вівтюк А.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 листопада 2014 року у виконавчому провадженні №45432143.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги через Кривоозерський районний суд Миколаївської області.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/sud1415/, E-mail: .

Суддя :