Провадження № 2/686/100/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Ковальчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради про поділ майна подружжя та встановлення порядку користування квартирою,

встановив:

В вересні 2019 року ОСОБА_3 звернулась досуду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради про поділ майна подружжя та встановлення порядку користування квартирою.

В обґрунтування позову позивач вказала, що 05.10.2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого в них народилась дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 . 24.05.2019 року шлюб між ними розірваний за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, яке набрало законної сили 02.07.2019 року.

В період шлюбу 30.11.2012 року сторонами за спільні кошти було придбано нерухоме майно, яке підлягає поділу, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 69,4 кв.м. та житловою площею 40,3 кв.м., яка являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто її та відповідача. Вказане нерухоме майно було зареєстровано за відповідачем. Вказана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому їй необхідно виділити у власність 1/2 частину квартири, припинивши право власності на 1/2 частину відповідної квартири відповідача.

Істотним значенням у припиненні відповідного шлюбу є суперечність інтересам колишнього подружжя, різних поглядів на життя, відсутність порозумінь та спільних інтересів. З часу розірвання шлюбу, вони зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2 та відокремлені один від одного побутом, поглядами, наявністю особистого майна та інше. Вона іншого житла немає і не бажає втручання колишнього чоловіка у свій кругогляд, бажає відокремити свій простір шляхом встановлення порядку користування квартирою. Між нею та відповідачем згоди щодо визначення кімнат та порядку користування квартирою не досягнуто. Крім того, на утриманні у неї є неповнолітня дитина, яка також потребує відокремлення, своєї кімнати, облаштування її оргтехнікою, комп`ютером, робочим столом та інше, маючи право на належний розвиток та інтереси. Визначення порядку користування квартирою, не буде порушувати право власності та інші права сторін, а лише закріпить їх право на користування та збереження свого майна.

З врахуванням наведеного позивач просить: здійснити поділ спільного майна подружжя виділивши у її власність 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , припинивши право власності на 1/2 частину квартири ОСОБА_4 ; встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 ,виділивши в користування їй житлову кімнату № 3 (спальня кімната) на плані технічного паспорта площею -11,4 кв.м., житлову кімнату № 6 (дитяча кімната) на плані технічного паспорта площею -10,5 кв.м. та балкон на плані технічного паспорта площею 1,4 кв.м.; виділити ОСОБА_4 житлову кімнату №8 на плані технічного паспорта площею 18,6 кв.м. (загальна кімната) та балкон на плані технічного паспорта, площею - 0,9 кв.м.; залишити у спільному користуванні її та відповідача: коридор №1 на плані технічного паспорта площею 10,9 кв.м., кухню під №2 на плані технічного паспорта площею 10,9 кв.м., туалет під №4 на плані технічного паспорта площею 1,3 кв.м., ванну кімнату під №5 на плані технічного паспорта площею 2,7 кв.м., кладову під №7 на плані технічного паспорта площею 0,8 кв.м. ; здійснити розподіл судових витрат по справі.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30.01.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав, викладених у позові, суду пояснив, що після розірвання шлюбу виникла необхідність встановлення порядку користування спільною квартирою. На утриманні позивача залишилась дитина, тому з урахуванням наведеного просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, суду пояснив, що відповідачем було придбано квартиру за його кошти, що в еквіваленті становило 48000 доларів США, які він напередодні отримав за договором безвідсоткової фінансової послуги для придбання квартири. Повертав згідно договору він також особисті кошти.

Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги підлягають задоволенню з врахуванням інтересів дитини, оскільки квартира була придбана в період шлюбу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.05.2019 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Полонського районного управління юстиції Хмельницької області 05.10.2008 року, актовий запис №146, розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.08.2019 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) батька, щомісячно але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 30.11.2012 року, укладеного між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 (Продавцями) та ОСОБА_4 (Покупцем), в період шлюбу сторони спільно придбали квартиру АДРЕСА_2 за 384000грн., право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_4 .. Зі змісту договору купівлі-продажу вбачається, що ОСОБА_3 надала нотаріально засвідчену згоду на укладення договору (п.8 договору).

Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів №12208404 від 30.11.2012 року, Витягу про державну реєстрацію прав Хмельницького бюро технічної інвентаризації №36497079 від 30.11.2012 року, ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації ХМР від 12.08.2019 року, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорта квартира АДРЕСА_2 складається з трьох кімнат: 1-а кімната 11,4 кв.м., 2-а кімната 10,5 кв.м., 3-а кімната 18.6 кв.м., кухні 10,9 кв.м., ванної кімнати 2,7 кв.м., туалету 1,3 кв.м., коридору 10,9 кв.м., кладової 0,8кв.м., балкону 0,9; 1,4 кв.м..

Вказані обставини підтверджуються: заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.05.2019 року; свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 ; судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.08.2019 року; довідкою відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації ХМР від 12.08.2019 року №Л-03-36000; технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2 ; договором купівлі-продажу квартири від 30.11.2012 року; Витягом з Державного реєстру правочинів №12208404 від 30.11.2012 року; витягом про державну реєстрацію прав ХБТІ №36497079 від 30.11.2012 року.

Згідно ч.ч.3,4 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду у пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Відтак, положеннями ст. 60 СК України визначено презумпцію, відповідно до якої, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч.ч.1, 2 ст.358 ЦК України ).

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином встановлення порядку користування приміщенням квартири між співвласниками відповідно до змісту ст. ст. 319, 358 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що квартира, яка є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження заперечень відповідача, його представник подав до суду: копію договору № 09/10/12-Л безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 09.10.2012 року, згідно якого ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 грошові кошти, у гривневому еквіваленті в розмірі 50000 доларів США, які останній зобов`язався прийняти та повернути у гривневому еквіваленті на першу письмову вимогу позикодавця; копію акту приймання-передачі грошових коштів від 10.10.2012 року, згідно якого позикодавець передав, а позичальник прийняв згідно вказаного договору грошові кошти, у гривневому еквіваленті, в розмірі 50000 доларів США для придбання квартири у м.Хмельницькому; додаткову угоду №1 до договору № 09/10/12-Л від 25.04..2018р., відповідно до якої позичальник передав, а позикодавець прийняв грошові кошти в розмірі 301990грн, що еквівалентно 11500 долара США станом на 25.04.2018р.; додаткову угоду №2 до договору № 09/10/12-Л відповідно до якої позичальник передав, а позикодавець прийняв грошові кошти в розмірі 202800грн., що еквівалентно 7500 долара США станом на 21.02.2019р.; лист-вимогу ОСОБА_8 від 30.10.2019 року на адресу ОСОБА_4 про повернення залишку суми позики, а саме грошових коштів в розмірі 31000 доларів США; копію позовної заяви ОСОБА_8 до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.01.2020 року з вимогами до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги.

Разом з тим, слід зазначити, що вказані докази не доводять того факту, що квартиру АДРЕСА_2 30.11.2012 року було придбано саме за кошти отриманні ОСОБА_4 за договором № 09/10/12-Л безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 09.10.2012 року.

Крім того, слід зазначити, що в період шлюбу ОСОБА_4 повернув ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 504790грн.. При цьому представник відповідача суду пояснив, що відповідачем здійснювалось повернення позики особистими коштами. Однак, відповідачем та його представником не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідача станом на 2018-2019 рік особистих коштів та джерела їх походження.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що квартиру було придбано за спільні кошти подружжя, та позивачу нічого не було відомо про укладення відповідачем договору позики.

Зі змісту договору купівлі-продажу вбачається, що ОСОБА_3 надала нотаріально засвідчену згоду на укладення договору (п.8 договору), після його укладення разом з дитиною та відповідачем були зареєстровані та проживають у спірній квартирі, що вказує на те, що договір купівлі-продажу квартири укладався ОСОБА_4 в інтересах сім`ї.

Отже, відповідач не спростував належними та допустимими доказами презумпцію спільності права власності подружжя на майно, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності та підлягає поділу між ними в рівних частках.

Враховуючи вищевикладене, розмір житлової та загальної площі квартири, відносини, які склались між сторонами, наявність на утриманні позивачки сина, на утримання якого з відповідача стягнуто аліменти, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та здійснити поділ майна подружжя: визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , припинивши право власності ОСОБА_4 на вказану 1/2 частину квартири; іншу 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , залишити у власності ОСОБА_4 ; встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_2 виділити в користування: ОСОБА_3 житлову кімнату № 3 на плані технічного паспорта площею -11,4 кв.м., з балконом площею - 1,4 кв.м., житлову кімнату № 6 на плані технічного паспорта площею -10,5 кв.м.; ОСОБА_4 житлову кімнату №8, площею 18,6 кв.м., з балконом площею - 0,9 кв.м.; кухню під №2 на плані технічного паспорта площею 10,9 кв.м., вбиральню під №4 площею 1,3 кв.м., ванну кімнату під №5 площею 2,7 кв.м., коридор під №1 площею 10,9 кв.м., кладову під №7 площею 0,8 кв.м. залишити в спільному користуванні.

Також, 20.08.2019 року ОСОБА_3 уклала договір №18 про надання правової допомоги з адвокатом Косіком С.В.. На виконання вказаного договору адвокатом було надано наступні послуги: проведення консультацій із замовником правового характеру з питань порядку розгляду відповідної категорії справ, вивчення наданих замовником документів (2 години часу) - 3000 грн.; підготовка та формування позовної заяви, додатків до неї, виготовлення їх копій для відповідача та третій особі, скерування її до суду поштовим переказом (4 години часу) 6000 грн.; підготовка письмових клопотань (1 година часу) 1500 грн.; участь представника у судовому процесі з розгляду спору - 1500 грн.х3=4500 грн. (судові засідання 18.10.2019 року, 06.12.2019 року, 30.01.2020 року).

Згідно квитанцій про оплату від 20.08.2019 року, 12.09.2019 року, 17.10.2019 року, 18.10.2019 року, 06.12.2019 року, 30.01.2020 року ОСОБА_3 проведено оплату адвокату Косіку С.В. за надання правової допомоги відповідно до Договору №18 від 20.08.2019 року в сумі: 3000грн., 1500 грн.,1500 грн., 1500 грн.,1500 грн., 1500 грн., а всього 10500 грн..

Таким чином, відповідно до ст.141 ЦПК України, заява представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 15000грн. витрат на правничу допомогу, підлягає частковому задоволенню, в межах доведених витрат, а саме з відповідача слід стягнути на користь позивача 10500грн. витрат на правову допомогу та 5418,70 грн. судового збору, а всього 15918,70грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 2,12,13,76,81,141,258,259,263-265 ЦПК України ст.ст.60,61,69,70,71 СК України, ст.ст.319,356,368,391 ЦК України, ст.41 Конституції України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Здійснити поділ майна подружжя: визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , припинивши право власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , на вказану 1/2 частину квартири; іншу 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , залишити у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 .

Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_2 виділити в користування: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 житлову кімнату № 3 на плані технічного паспорта площею -11,4 кв.м., з балконом площею - 1,4 кв.м., житлову кімнату № 6 на плані технічного паспорта площею -10,5 кв.м.; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 житлову кімнату №8, площею 18,6 кв.м., з балконом площею - 0,9 кв.м.. Кухню під №2 на плані технічного паспорта площею 10,9 кв.м., вбиральню під №4 площею 1,3 кв.м., ванну кімнату під №5 площею 2,7 кв.м., коридор під №1 площею 10,9 кв.м., кладову під №7 площею 0,8 кв.м. залишити в спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , жителя: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , жительки: АДРЕСА_3 ) 5418,70 грн. судового збору та 10500грн. витрат на правову допомогу, а всього 15918,70грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту рішення суду 10.02.2020 року.

Суддя: