22 грудня 2020 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Луньової Д.Ю.,
за участю: секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,
за відсутності учасників справи,
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитним договором № 9/2 від 11 вересня 2009 року.
Представник позивача свої вимоги обґрунтовує тим, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір відновлюваної кредитної лінії № 9/2 від 11 вересня 2009 року.
Позичальник, починаючи з 2014 року почав порушувати умови кредитного договору у зв`язку з чим станом на 06 липня 2017 року утворилась заборгованість в розмірі 115 390,56, яку було стягнуто рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 12 вересня 2017 року у справі № 415/4371/17, яке набрало законної сили 29 січня 2018 року.
Станом на 29 липня 2020 року заборгованість за кредитом не погашена, вищевказане рішення суду не виконане, що підтверджується виписками по рахункам позичальника.
Відповідно до п. 1.1 1.2 Кредитного договору Банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 80 000,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 26 % річних. Остаточним терміном повернення кредиту є 11 вересня 2019 року.
В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір від 14 вересня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Перевальського районного нотаріального округу Луганської області Імбері Я.С., зареєстровано в реєстрі за № 1447.
Пунктами 3.1.3, 4.3 Іпотечного договору передбачено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання Зобов`язання за Кредитним договором та/або цим Договором. Іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок Предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, який визначається Іпотекодержателем самостійно на момент реалізації Права іпотеки, у тому числі, але не виключно: основну суму кредиту, проценти за користування кредитом, комісійну винагороду, визначену Кредитним договором, нараховані та несплачені на момент реалізації Права застави штрафні санкції за порушення зобов`язань за Кредитним договором (пеня, штраф), витрати, понесені Іпотекодержателем у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацією, у тому числі витрати на оплату послуг аудиторів, адвокатів та інші документально підтверджені витрати Іпотекодержателя, якщо вони будуть мати місце, спричинені Іпотекодержателю збитки в повному обсязі.
Відповідно до п. п. 6.1., 6.2. Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет Іпотеки у випадку, якщо на момент настання строку платежу Зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання Строку платежу у випадку невиконання Іпотекодавцем будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим Договором та/або Кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих Іпотекодавцем у відповідності з цим Договором, виявиться (стане) недійсною. При цьому, у разі порушення Зобов`язання та/або умов цього Договору та прийняття Іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на Предмет іпотеки, Іпотекодержатель зобов`язаний надіслати Іпотекодавцю та Позичальнику письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушеного Зобов`язання, вимога про його виконання протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого стоку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки.
Направити вимогу про усунення порушення Іпотекодавцю не можливо, оскільки її останнє відоме місце реєстрації знаходиться на непідконтрольній українській владі території, офіційна електронна адреса невідома, а нормами чинного законодавства не врегульоване питання направлення будь-якої кореспонденції особам, які зареєстровані на тимчасово окупованій території.
Відповідно до п. 1.3 Іпотечного договору, Сторони домовились, що для цілей даного Договору вартість Предмета Іпотеки становить 80 000,00 грн. При цьому, Сторони погоджуються з тим, що вартість Предмета іпотеки, зазначена у цьому пункті Договору, є приблизною вартістю Предмета іпотеки на момент передачі його у іпотеку. Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватися за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти в порядку, передбаченому цим Договором та чинним на момент реалізації Законодавством.
На підставі викладеного, позивач просить суд звернути стягнення на майно, передане в іпотеку, відповідно до іпотечного договору від 14 вересня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Перевальського районного нотаріального округу Луганської області Імбері Я.С., зареєстрованого в реєстрі за № 1447, а саме: а саме: квартиру АДРЕСА_2 .
Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та стягнути з ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 2 102,00 грн.
Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 14 вересня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, 25 вересня 2020 року надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач та третя особа не з`явились у судове засідання, про місце, день та час слухання справи повідомлялись належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки до судового засідання не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направили. Відповідач відзив на позовну заяву суду не надав.
Таким чином, враховуючи вжиття судом всіх передбачених законом заходів для сповіщення відповідача, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає його належним чином повідомленим про розгляд справи.
З урахуванням положень ст. ст. 223, 280 ЦПК України та думки представника позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
11 вересня 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений Договір відновлюваної кредитної лінії № 9/2 (а.с. 7-10).
Відповідно до п. 1.1, 1.2 Кредитного договору Банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 80 000 грн., а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 26 % річних. Кредит надавався на споживчі потреби, окремими частинами за відновлюваною кредитною лінією у період до 11 вересня 2011 року. Сукупна вартість кредиту, графік платежів, вид і предмет кожної супутньої послуги та їх об групування визначені в додатку № 1-3 до договору, і є його невід`ємною частиною. Остаточним терміном повернення кредиту є 11 вересня 2019 року.
В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором між банком та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір від 14 вересня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Перевальського районного нотаріального округу Луганської області Імбері Я.С., зареєстровано в реєстрі за № 1447 (14-15).
Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України) та позасудові (статті 17-19 ЦК України).
Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позивач зазначає, що направити на адресу Іпотекодавця вимогу про усунення порушення не можливо, оскільки останнє відоме її місце реєстрації м. Переваліськ Луганської області, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, офіційна електронна адреса невідома, а нормами чинного законодавства не врегульоване питання направлення будь-якої кореспонденції особам, які зареєстровані на тимчасово окупованій території України.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до ст.629 та ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору і є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 572 ЦК України, ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Частиною 1 ст. 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України "Про іпотеку".
Згідно із ч.1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Відповідно до положень ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Отже, підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов`язань з боку боржника.
Оскільки в зв`язку із невиконанням умов кредитного договору у позичальника утворилася заборгованість, за умовами договору іпотеки та відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" банк набув право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки .
Відповідно до ч. 1 ст. 33, ч. 1 ст. 41 Закону України "Про іпотеку" у випадку не виконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.
Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає на території де проводиться антитерористична операція і майно, яке є предметом іпотеки, також знаходиться на території де проводиться антитерористична операція.
15 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ст. 9 вказаного закону протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43 - 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку».
Зазначеним Законом визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р.
Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Перевальськ Луганської області.
Отже, враховуючи приписи ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року, суд вважає, що дане рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії заходів щодо збереження майна, що знаходиться в іпотеці, встановлених у ст. 9 Закону України № 1669-УП від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем при поданні позову у розмірі 2 102 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 526, 572, 575, 611, 625, 626, 629, 638 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280, 282, 289 ЦПК України,
Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 38,50 кв.м, загальною площею 65,20 кв.м, не підлягає виконанню на час дії заходів щодо збереження майна, що знаходиться в іпотеці, встановлених Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (ЄДРПОУ ВП 09304612) суму судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Відповідно до ст. 284 ЦПК заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Ю. Луньова