Провадження № 2/521/3955/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС) про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до Другого Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС) про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном та просить суд скасувати арешт та розшук автомобіля NISSAN, модель TIIDA, 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 , накладеного постановою державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби Вих. № АВ-964397 від 25.11.2009 року. Судові витрати покласти на відповідачів по справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником автомобіля NISSAN, модель TIIDA, 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 . Звернувшись до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області № 5140 з метою відчуження автомобілю, дізналася, що в Реєстрах МВС наявна інформація щодо арешту та розшуку її автомобіля на підставі постанови державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського Вих. № АВ- 964397 від 25.11.2009 року. Звернувшись до Другого Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття арешту, проте її було відмовлено та надано письмову відповідь, що виконавче провадження завершене, документи знищені за закінченням терміну зберігання, у зв`язку із чим рекомендовано звернутися їй до суду з позовом. За даних обставин позивач просить задовольнити її позовні вимоги та звільнити майно з-під арешту та скасувати розшук, оскільки наявні заборони перешкоджають їй користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримає та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову, зважаючи, що у 2009 році на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №14632101, щодо виконання постанови Відділу державної автоінспекції м. Одеси № 195214 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу у розмірі 255 грн. 25.11.2009 року державним виконавцем Зуєвим Г. О. за невиконання вимог постанови ВДА1 м. Одеси № 195214 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 627214, якою накладено арешт на автомобіль NISSAN TIIDA, д/н НОМЕР_1 . ОСОБА_1 не надала документи підтверджуючі сплати штрафу, виконавчого збору та "витрат виконавчого провадження, тому постанова фактично не виконана. Таким чином вважає, що підстав для задоволення позову відсутні.

Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також надав письмові пояснення на позовну заяву.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належить автомобіль марки NISSAN, модель TIIDA, 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, копія якого міститься в матеріалах справи. (а.с. 8-9)

Листом головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Крамаренко Г.П. від 13.03.2019р. за № б/н, повідомлено, що виконавче провадження знищено, у зв`язку з закінченням терміну його зберігання. (а.с. 6)

25.11.2009 року державним виконавцем Зуєвим Г.О. за невиконання вимог постанови № 195214 від 08.09.2009 ВДАІ м. Одеси винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 627214, якою накладено арешт на автомобіль NISSAN TIIDA, д/н НОМЕР_1 .

Відповідний факт підтверджується лише копією вищезазначеної постанови. (а.с. 7)

Крім того, згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників інформація щодо боржника ОСОБА_1 відсутня. (а.с. 31)

Вищезазначені обставини дають змогу зробити висновок, що підстави для арешту майна ОСОБА_1 , а саме автомобіля NISSAN TIIDA, д/н НОМЕР_1 , відсутні.

Так, положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов може бути пред`явлений власником або особою, яка володіє на підставі закону чи договору, або іншій законній підставі майном, що належить боржнику.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наявність накладеного арешту перешкоджає позивачці здійснювати належним чином розпорядження та володіння майном, чим порушуються її права та інтереси. Крім того, відомості щодо повторного пред`явлення виконавчого документу, на підставі якого було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 25.11.2009р. серії АА № 627214, до виконання відсутні, відповідачем та третьою особою не оспорювалися дані обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для продовження дії обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, а вимога позивача про звільнення майна з-під арешту підлягає задоволенню.

При цьому позивачка також просить суд скасувати розшук автомобіля NISSAN TIIDA, д/н НОМЕР_1 . Однак така вимога задоволенню не підлягає, оскільки матеріали справи містять відомості надані з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області, так відповідно до картки обліку вбачається наявний лише арешт на відповідний транспортний засіб, про зазначене також вказано і в письмових поясненнях третьої особи, що відповідно до відомостей автоматизованих баз даних МВС, що маються в розпорядженні, станом на 10.06.2020р. обмеження на транспортний засіб NISSAN TIIDA, д/н НОМЕР_1 , накладені постановою Другого Малиновського відділу ВДВС № АА 627214 від 25.11.2009р. знято 23.12.2009р. МРЕВ РЕВ № 2 УДАІ УМВС. (а.с. 12,70)

Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У п.п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Як судом з`ясовано, позивачем надано до суду витяг з договору на надання правової допомоги № б/н від 14.03.2017р., однак в тексті відповідного договору відсутні будь-які визначення вартості юридичної допомоги, що здійснюється на підставі угоди.

Враховуючи вищенаведене, суд позбавлений об`єктивної можливості пересвідчитись щодо домовленості між адвокатом та його клієнтом щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні стягнення судових витрати на професійну правничу допомогу.

Дана позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року справа № 922/1163/18.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 16, 321, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 141, 211, 223, 258, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС) про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений постановою Другого Малиновського відділу ВДВС № АВ-964397 від 25.11.2009р. на автомобіль марки NISSAN, модель TIIDA, 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 16 грудня 2020 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН