КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 754/12741/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/12218/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Лапчевської О.Ф., Коцюрби О.П.

при секретарі: Гордієнко О.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3

на рішення Деснянського районного суду м. Києва ухваленого 20 липня 2020 року в приміщенні суду в складі судді Клочко І.В., повний текст судового рішення виготовлено 29 липня 2020 року

в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Ван Клік», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_3 , з якого просив стягнути з відповідача на його користь завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 1451 грн 61 к., яка складає різницю від загальної вартості придбаних необхідних лікарських засобів та надання медичних послуг та виплаченою сумою компенсації СК «Ван Клік»; 97280 грн - втрати по заробітку та завдану маральну шкоду, яку позивач оцінює у 38400 грн. Також просила вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року у позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа - ПрАТ «СК «Ван Клік», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 30000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 20 березня 2020 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду в частині задовлених позовних вимог про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у цій частині у задоволенні позовних вимог, в іншій частині рішення суду просила залишити без змін.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції незаконне, та необґрунтоване, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.Вказує, що договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було передбачено стягнення моральної шкоди, а тому на думку відповідача позивач мав звернутись із відповідними вимогами до страхової компанії.

Відповідач у суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу та просила рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог.

Позивач у суді апеляційної інстанції заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила судове рішення залишити без змін.

Третя особа у судове засіданні не забезпечила явку свого представника хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду оскаржується в частині задоволених вимог про стягнення моральної шкоди, тому в іншій частині не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати усіма видами транспортних засобів строком на 2 роки. На підставі статей 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання. На підставі пункту г статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання (а. с. 7-8).

Вищезазначеним вироком встановлено, що 25 травня 2017 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ-111830», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у м. Києві по проїзній частині вул. Закревського, зі сторони вул. Драйзера у напрямку вул. Сабурова, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, виконуючи маневр обгону, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, розташованим поблизу будинку № 37 по вул. Закревського у м. Києві, що був позначений дорожніми знаками 5.35.1-5.35.2 («Пішохідний перехід») і дорожньою розміткою 1.14.1 («Зебра»), продовжуючи рух не надав перевагу для руху пішоходу ОСОБА_4 , який переходив проїзну частину по вказаному пішохідному переходу, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «ВАЗ-111830», номерний знак НОМЕР_1 , де вчинив наїзд на останнього. У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід отримав закриту травму лівої гомілки у вигляді переломів латерального виростка лівої великогомілкової кістки та голівки малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, яка відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

На підставі полісу № АК / 6083072 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ-111830», номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Саламандра Україна», правонаступником якого є ПАТ СК «Ван Клік» (а.с.48).

Згідно п.4 Полісу визначено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану життю і здоров`ю - 200000 грн, за шкоду, завдану майну 100000 грн, франшиза - 0 грн.

З 26 травня 2017 року по 6 червня 2017 року у зв`язку із отриманими травмами внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 проходив лікування у Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, що підтверджується копією виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с. 10).

У період з 7 червня 2017 року по 8 грудня 2017 року проходив амбулаторне лікування у комунальному некомерційному підприємстві «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва (а.с. 11).

7 лютого 2018 року ПАТ СК «Ван Клік» у рахунок відшкодування шкоди було виплачено позивачеві 18 823 грн 46 к., що підтверджується копією страхового акта (а.с. 102-104).

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди суд першої інстанції врахував характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер вимушених змін у життєвих стосунках та зусиллях, необхідних для відновлення попереднього стану, тому з урахуванням принципу розумності, виваженості і справедливості, тому дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000 грн.

Проте апеляційний суд не може погодитись із таким висновком суду з огляду на таке.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч.ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі ст.ст. 22,23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З наведеної норми випливає, що відшкодування моральної шкоди страховиком відбувається лише за умови ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди потерпілого, який заявляє таку вимогу. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Судом встановлено, що позивач не звертався до страхової компанії із заявою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

В даному випадку на думку апеляційного суду вимоги позивача до ОСОБА_3 є передчасними, зважаючи на те, що він має право на відшкодування моральної шкоди в порядку статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При цьому необхідно вказати, що в даному випадку не порушуються права позивача, оскільки трирічний строк, визначений ст.257 ЦК України, для звернення до страхувальника про відшкодування моральної шкоди ще не сплив.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 рокускасуванню в частині стягнення моральної шкоди з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

У порядку перерозподілу судових витрат, визначеному ст.141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1057 грн 50 к.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року - в частині стягнення моральної шкоди скасувати та постановити в цій частині нове, яким у задоволенні вказаних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року залишити без змін.

Розподілити судові витрати, понесені в суді апеляційної інстанції за розгляд справи апеляційної скарги наступним чином.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) 1057 грн 50 к. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 23 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: