Провадження № 2/369/5542/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.,

за участю секретаря Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-7» про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-7» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг з урахуванням пені, індексу інфляції і трьох відсотків річних,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться вказана справа.

У листопаді 2020 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та заборони приватним та державним нотаріусам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ТОВ « ЗАРАЗ-7» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг з урахуванням пені, індексу інфляції і трьох відсотків річних.

Предметом спору є витрати по оплаті житлово-комунальних послуг щодо об`єкта нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і витрати, пов`язані з утриманням нерухомого майна ОСОБА_1 за користування житлово- комунальними послугами з урахуванням пені, індексу інфляції і трьох відсотків річних.

Позивач вважає, що заявлений ним позов підлягає забезпеченню шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, ефективний захист майнових прав та інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду.

У зв`язку з відсутністю сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи позивача, матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У листопаді 2020 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-7» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг з урахуванням пені, індексу інфляції і трьох відсотків річних.

Як вбачається із довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.09.2020р., власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 , який як власник несе зобов`язання по утриманню належного йому нерухомого майна, а також за спожиті житлово-комунальні послуги.

Як вбачається з бухгалтерської довідки про нарахування та оплату житлово- комунальних послуг по особовому рахунку відповідача, складеної ТОВ «Зараз-7» за №021, заборгованість відповідача перед позивачем за отримані (спожиті) житлово-комунальні послуги за період з 31.03.2016 р. по 01.09.2020 р., з врахуванням часткових оплат, здійснених відповідачем, складає 90 380,91 грн. в тому числі пеня 10 812,37 грн., яка підлягає стягненню з відповідача у зв`язку із невиконанням договірних умов.

Згідно з ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на ч. 3ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.п. 1, 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь нього, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предметом спору є право власності на майно, яке позивач просить обтяжити. Відповідно до доданих до позовної заяви роздруківки інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкти, на які просить накласти арешт і заборону позивач, зареєстровані на праві власності за відповідачем, що дає їй можливість на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, в тому числі й відчужувати його.

Суд вважає, що застосування заявлених позивачем заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист її прав та інтересів. Невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову відповідач зможе здійснити відчуження належного їй на праві власності майна на користь інших осіб, що призведе до обмеження прав позивача на ефективний судовий захист його прав, так як у разі вибуття зазначеного майна з власності відповідача,позивачу не можливо буде зареєструвати на своє ім`я право власності на присуджене їй за рішенням суду майно.

При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору, по суті, не призведе до обмеження прав, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача, заявлені позивачем заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими нею позовними вимогами.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, їх обґрунтованість, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе її заяву про забезпечення позову задовольнити.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення суд зазначає наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладені арешт та заборона може завдати збитків відповідачам, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159,260,353,354 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-7» про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-7» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг з урахуванням пені, індексу інфляції і трьох відсотків річних задовольнити.

Накласти арешт на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії, приватним та державним нотаріусам відносно квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-7», Код , адреса: 08130, с. Чайки, вул. Лобановського Валерія, буд. 23.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Копію даної ухвали надіслати сторонам для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, проте її оскарження не зупиняє її виконання.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://ks.ko.court.gov.ua.

Суддя: Д.Д.Усатов