Справа № 202/6178/20
Провадження № 2/202/2151/2020
23 грудня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,
за участю секретаря Дмитрієва Р.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів,-
У жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів, відповідно до якої просила збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються згідно рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року у справі № 202/5106/17 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. до 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням законної сили.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що вона перебувала в офіційному шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано 29 серпня 2003 року Індустріальним ВРАЦС Дніпропетровського МУЮ та який розірвано рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2011 року. Від цього шлюбу сторони у справі мають спільну дитину: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2015 року по справі № 202/3152/15-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 13 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у позовній заяві звертає увагу на те, що після відкриття виконавчого провадження, відповідач мав постійну заборгованість по несплаті аліментів, у зв`язку із чим вона вимушена була звернутись до суду із позовною заявою про зміну розміру стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року у справі № 202/5106/17 змінено розмір аліментів, що стягуються на підставі заочного рішення суду від 15 травня 2015 року та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп., які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Незважаючи на зміну розміру стягнення аліментів з частки доходів на тверду грошову суму, яка нині має місце, відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, не має постійного місця роботи, у зв`язку із чим має значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки, яка наразі становить 83 855,41 грн. Позивач зазначає, що оскільки на цей час змінилися обставини нарахування аліментів, їх вид та розмір, який суттєво зменшився відносно нинішнього розміру мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку позивача, з відповідача мають стягуватись щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп., оскільки саме така сума буде справедливою та достатньою для забезпечення рівня життя дитини, достатнього для її існування та розвитку, відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.
З метою захисту порушених прав та інтересів, позивач обрала судовий захист відновлення таких прав, що і зумовило її звернутись до суду з відповідною позовною заявою про збільшення розміру стягнення аліментів.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 жовтня 2020 року, головуючим суддею у розгляді вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 05 листопада 2020 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів, прийнято до розгляду та відкрито провадження з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням. Причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у зв язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши позивача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В ході судового розгляду встановлено, що з 29 серпня 2003 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 червня 2011 року.
Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м.Дніпропетровська 20 січня 2004 року зроблено відповідний запис за № 42, згідно з яким в графі батько записаний « ОСОБА_2 », в графі мати « ОСОБА_4 », на підставі чого видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .
Після розірвання шлюбу між сторонами, дитина проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , яка вдруге зареєструвала шлюб та змінила своє прізвище з « ОСОБА_5 », на « ОСОБА_6 ».
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2015 року по справі № 202/3152/15-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 13 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року у справі № 202/5106/17 змінено розмір аліментів, що стягуються на підставі заочного рішення суду від 15 травня 2015 року та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп., які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішення суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З приводу заявлених вимог щодо зміни розміру стягуваних аліментів, суд виходить з наступного.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань стосовно дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішення суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

В силу ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2020 року (станом на дату звернення до суду із позовною заявою) становить 2318,00 гривень.

Стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Однак, батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Також, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові за № 6-143цс13 від 05.02.2014 року.

Отже, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. При цьому, прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Такого висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові від 03.05.2018 року у справі № 581/638/17-ц, провадження № 61-11279св18, де касаційна скарга була мотивована перед усім тим, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів не може бути підставою для перегляду ухвалених раніше судових рішень про їх стягнення. Таким чином, суд погодився з позицією позивача, що прийняті у законодавстві зміни, які спрямовані на посилення захисту права дитини на належне утримання, є підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів, у разі якщо їх розмір (розмір стягуваних аліментів) не відповідає мінімальному розміру, передбаченого законодавством.

Враховуючи вищенаведені обставини, а також право дитини на достатній життєвий рівень, з метою захисту прав дитини та те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, станом на дату подання позову, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням ст. 192 СК України, суд доходить висновку, що відповідач, будучи батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має передбачений законом обов`язок щодо її утримання, принаймні у мінімальному розмірі, і не повинен покладати весь матеріальний тягар на позивача з утримання їхньої доньки.

Суд враховує, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року змінено розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був змінений порядок стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн., однак внаслідок збільшення у 2020 році розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який визначається в більшому розмірі, ніж той, що підлягає стягненню з відповідача, присуджений судом розмір аліментів на сьогодні є недостатнім для забезпечення потреб дитини та її гармонійного розвитку.

Отже, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, таким чином, враховуючи вимоги діючого законодавства, встановлені по справі обставини, з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, та беручи до уваги, що відповідач має змогу надавати таку матеріальну допомогу, оскільки протилежне відповідачем не підтверджено, тому суд доходить висновку, що є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог та зміни розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1500,00 грн. щомісячно та стягувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, що підлягає щорічно індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення у зазначеному розмірі з дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Оскільки на думку суду, саме такий розмір аліментів, сприятиме гармонійному розвитку дитини та забезпеченню її достатнього життєвого рівня.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, таким чином, період стягнення аліментів у зміненому розмірі має здійснюватись з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

Разом з тим, позивач не наводить суду жодних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів з 1500,00 гривень саме до 4000,00 гривень.

Згідно положень ст.5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд доходить висновку, що збільшення розміру стягуваних аліментів з 1500,00 гривень до 4000 гривень є необґрунтованим.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень частини 1 статті 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, при цьому слід врахувати приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої позивач звільнена від сплати судового збору.

За таких обставин з відповідача на користь держави належить стягнути 840,80 грн. судового збору.

Керуючись: 180-184, 192Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80 - 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про збільшення розміру стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. та стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп., яка підлягає щорічно індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з дати набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 29 грудня 2020 року.

Суддя Л.П. Слюсар