ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» жовтня 2020 року

м. Харків

справа № 611/1012/19-ц

провадження № 22ц/818/3967/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 07 квітня 2020 року в складі судді Коптєва Ю.А.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 25 червня 2010 року у справі № 2-420/10, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2011 року, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести перерахунок призначеної пенсії, виходячи з 8 мінімальних розмірів пенсій за віком, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду другої групи, починаючи з 22 грудня 2009 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у справі № 820/3432/18 зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області прийняти рішення щодо донарахування і виплати державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року на підставі рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 25 червня 2010 року у справі № 2-420/10.

Як вбачається з довідки Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 13775/14-11 від 20 вересня 2018 року йому донарахована, але не виплачена державна та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року на підставі рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 25 червня 2010 року у справі № 2-420/10 в сумі 44 601,11 грн.

Вказав, що розмір компенсації, яка обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого йому доходу за 2014-2019 роки, на підставі рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 25 червня 2010 року у справі № 2-420/10 та рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у справі № 820/3432/18, яка не має разового характеру на підставі «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» становить за 2014 рік 11 105,67 грн, 2015 рік 19 312,28 грн, 2016 рік 5530,53 грн, 2017 рік 6110,35 грн, 2018 рік 4370,90 грн та 2019 рік 1873,24 грн, а всього - 48 302,97 грн.

Вважав, що відповідач прострочив виконання обов`язку з виплати пенсії у відповідному розмірі, що встановлено судовими рішеннями, якими підтверджено його право на виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період, починаючи з 2014 рік по 2019 рік.

Просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на його користь компенсацію втрати частин доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії згідно з Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 за період з 2014 року по 2019 рік на підставі рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 25 червня 2010 року у справі № 2-420/10 та рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у справі № 820/3432/18 всього на суму 48 302,97 грн.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 07 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 за період з 2014 року по 2019 рік на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у справі № 820/3432/18, у розмірі 48 302,97 грн; стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, а також не звернув увагу на те, що даний спір відповідно до статті 19 КАС України підлягає розгляду Харківським окружним адміністративним судом.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області необхідно задовольнити частково, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 06 квітня 2009 року.

Також, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 (а. с.12).

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 25 червня 2010 року по справі № 2-420/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області про визнання дій неправомірними, перерахунок пенсії, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області щодо відмови у перерахунку розміру призначеної державної і додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області здійснити перерахунок державної пенсії, призначеної ОСОБА_1 відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, як інваліду 2 групи, а також здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії, призначеної ОСОБА_1 відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 22 грудня 2009 року до внесення змін до чинного законодавства, і провести відповідні виплати недоплаченої суми пенсії з врахуванням раніше виплачених сум (а. с.4-8).

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 01 грудня 2011 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області задоволено частково, рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 25 червня 2010 року в частині покладення зобов`язання на майбутнє до змін законодавства скасовано, рішення в частині зобов`язання Барвінківського районного суду Харківської області від 25 червня 2010 року здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії, встановленому частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнодержавне пенсійне страхування» з 22 грудня 2009 року по 25 червня 2010 року без змін (а. с.9).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року по справі № 820/3432/18 за позовом ОСОБА_1 до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняти рішення щодо донарахування і виплати державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 за шкоду, завдану здоров`ю за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року на підставі рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 25 червня 2010 року у справі № 2-420/10.

На виконання вказаного рішення 28 серпня 2018 року Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 820/3432/18 (а. с.10).

Як вбачається з відповіді Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 13775/14-11 від 20 вересня 2018 року згідно з виконавчим провадженням, яке надійшло до управління, ОСОБА_1 нараховано заборгованість за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року в розмірі 44 601,11 грн. Зазначено, що виплата буде проведена відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсій, що фінансуються з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 (а. с.11).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі, на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (частина 1 статті 2 КАС України).

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі, на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі, на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частина 1 статті 4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Кошти Пенсійного фонду відповідно до статті 73 згаданого Закону використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011 (далі - Положення № 384/2011), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є, зокрема: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством; виконання інших завдань, визначених законами України та покладених на Пенсійний фонд України Президентом України (пункт 3 Положення № 384/2011).

Згідно з пунктом 1 розділу 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року № 28-2 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486 (далі - Положення № 28-2), головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Пунктом 2 Положення № 28-2 визначено, що управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами Правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Серед основних завдань управління, відповідно до пункту 4 Положення, зокрема, є: призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-XII; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Тобто, органи Пенсійного фонду України є суб`єктами владних повноважень, наділені владними управлінськими функціями.

Відповідно до частин 1, 2 статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачами в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Предметом цього спору є вимога про стягнення компенсації за втрату доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок).

Таким чином, існує спір щодо захисту прав та інтересів позивача у зв`язку з невиконанням з боку суб`єкта владних повноважень своїх публічно-владних управлінських функцій.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі, з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Тобто, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ прямо передбачено, що під доходами, на які поширюються правила щодо компенсації втрат, у цьому Законі слід розуміти, зокрема, пенсії.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі, з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 55 Закону № 2262-XII, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі, пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Отже, спір, що виник у справі між позивачем та органом Пенсійного фонду України, як органом виконавчої влади, який у спірних правовідносинах безпосередньо реалізує надані законодавством владні управлінські функції, про стягнення компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону № 2050-ІІІ, є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 759/9631/17, а також в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 233/4314/19 (провадження № 61-17087св19).

Ураховуючи суть та суб`єктний склад спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що вказаний спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.4 ч.1 ст.374, ч.1 ст.377, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 07 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Харківського окружного адміністративного суду за правилами КАС України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2020 року.