УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2020 р.

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя Золотарьова Л.І.,

за участю:

секретаря Бломберус С.А.,

представника заявника (боржника) Коваленко М.В.,

представника зацікавленої особи (стягувача) ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву боржника ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

15.07.2019 року боржник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні ВП№53714823 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 06.07.2016 у справі №622/877/15-ц, - накладеного на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 27.07.2017 року у справі №640/11253/17.

Як на підставу позову посилається на те, що ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадженні ВП № 53714823 про стягнення з нього суми боргу у розмірі 174000 доларів СІІІА за договором позики від 02 липня 2015 року та 3775,80 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат згідно з рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 06.07.2016 у справі №622/877/15-ц. В межах вказаного виконавчого провадження накладено тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України. Відповідно до даних, що містяться на офіційному сайті «Автоматизована система виконавчого провадження», виконавче провадження № 53714823 завершено і стягнення заборгованості в межах вказаного виконавчого провадження вже не здійснюється. ОСОБА_2 , як боржник жодним чином не ухиляється від обов`язків покладених на нього Законом України «Про виконавче провадження». До моменту накладення обмеження у праві виїзду за межі України стосовно ОСОБА_2 , останній, за інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 08.06.2017 впродовж лютого-червня 2017 року 7 разів виїздив за межі України. Указана вище свідчить про те, що ОСОБА_2 кожного разу, коли виїжджає за межі території України, повертається назад, а отже не має умислу та мети переховуватися від органів влади України, у тому числі ухилятися від виконання рішення Золочівського районного суду Харківської області від 06.07.2016 у справі №622/877/15-ц. До того ж, наявність постійного місця проживання та стійких соціальних зав`язків на території України (наявність сім`ї, рідних та друзів), забезпечать повернення ОСОБА_2 на територію України. ОСОБА_2 на території України не має постійного місця роботи та стабільного офіційного доходу, не отримує пенсії та на обліку в органах ДФС, як особа, що має відкриті рахунки, не перебуває, транспортні засоби за ОСОБА_2 не зареєстровані, виїзд за межі України йому необхідний для заробітку грошових коштів з метою утримання сім`ї та погашення боргів. Враховуючи складне соціально-економічне становище, високий рівень безробіття та відсутність високооплачуваної роботи на території України, обмеження останнього в праві виїзду за межі України жодним чином не забезпечує виконання зобов`язання.

В судовому засідання представник боржника заяву підтримав з підстав зазначених у заяві.

Представник стягувача проти скасування тимчасового обмеження у праві виїзд за межі України заперечував, посилаюсь на те, що на даний час рішення суду не виконано, боржник ухиляється від його виконання. Пояснив, що Золочівським районним судом Харківської області 06.07.2016 по справі №622/877/15-ц було винесено рішення, яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 174 000 доларів США. ОСОБА_3 після набуття рішенням законної сили отримав виконавчий лист та звернувся до державної виконавчої служби, згодом він скористався своїм правом, відкликав даний виконавчий лист та подав його для виконання до приватного виконавця Попляк В.В. Зазначив, що підставою тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон було зазначено саме ухиляється ОСОБА_2 від виконання рішення суду. Крім того, з моменту накладання обмеження відносно ОСОБА_2 , члени його родини роблять усе, аби унеможливлювати виконання рішення суду у примусовому порядку. Боржник навмисно прописав малолітню дитину до свого житла, після того, як було винесено рішення, таким чином орган опіки та піклування заборонив відсудження даного житла. Дружина боржника також подавала різні позови, намагаюсь визнати договір позиви не дійсним. Не зважаючи на перепони з боку родини боржника у виконанні рішення, з останнього все таки була стягнута певна сума боргу, але з великими зусиллями стягувача, відстоюючи рішення у різних інстанціях.

Представник примусового виконання рішень УДВСГТУЮ у харківській області не з*явився, неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином, будь-яких заперечень з приводу заяви боржника не надіслав.

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. у судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином, надіслав на адресу суду копію виконавчого провадження.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, враховуючи вказану процесуальну поведінку зацікавлених осіб.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 5ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Таким чином, у випадку, якщо обставини, які стали підставами для обмеження боржника у праві виїзду за межі України перестануть існувати, то боржник має право звернутися до суду із вмотивованою заявою про їх скасування, в порядку, визначеному ЦПК України.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, саме на заявника покладається обов`язок доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Як вбачається з ухвали Київського районного суду від 27.07.2017 року ( справа 640/11253/17 , н/п 6/640/233/17) ОСОБА_2 обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні ВП№53714823 до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 06.07.2016 у справі №622/877/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 174000 доларів США за договором позики від 02 липня 2015 року та 3775,80 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.(том 1, а.с. 158-161)

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28.09.2017 року ухвала Київського районного суду м. Харкова від 27.07.2017 року залишена без змін. (том 1, а.с. 217-221)

Дійсно, згідно довідки з Інтернет ресурсу «Автоматизована система виконавчого провадження», виконавче провадження №53714823, за яким боржником є ОСОБА_2 , а стягувачем ОСОБА_3 - завершено.

З виконавчого листа вбачається, що від повернутий за заявою стягувача на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», станом на 25.05.2018 р. рішення виконано часткового, стягнуто 22427,11 доларів США та 3775,90 грн., залишок 151572,89 доларів США. Також стягнуто 3775, 80 грн. виконавчого збору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до приватного виконавця Попляк В.В. із заявою про прийняття виконавчого листа виданого Золочівським районним судом Харківської області, по справі №622/877/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 174000 доларів США за договором позики від 02 липня 2015 року та 3775,80 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

25.05.2018 року приватним виконавцем Попляк В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №622/877/15-ц.

Положення ст. 441 ЦПК України передбачають, що така ознака, як ухилення боржника від виконання рішення є обов`язковою для вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2018 жінка боржник не надала доступ до будинку для встановлення майнового стану боржника, про що було складено акт, 12.06.2018 року боржник також не надав доступ виконавцю до будинку, про складено відповідний акт, у зв`язку із чим виконавець звертався з поданням про примусове проникнення до житла.

27.09.2018 року подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла було задоволено. Для виконання даної ухвали були залучені працівники органів внутрішніх справ, 16.11.2018 року боржник допустив виконавця до будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того з матеріалів справи, що 29.03.2017 року дружина звернулася до суду з апеляційною скаргою на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 06.07.2016 року у справі 622/877/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості.

Судом також встановлено, що боржником неодноразово оскаржувались до суду дії державного виконавця, що призводило до затягування виконавчого провадження. Наведене свідчить про те, що боржник своїми діями не має наміру своєчасно та в повному обсязі повертати стягувачу грошові кошти за виконавчим листом, відтак, він свідомо ухилявся від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Разом з цим, матеріалами справи не містять відомостей, що боржник, з моменту відкриття виконавчого провадження, вчиняє дії, які б свідчили про його бажання погашення заборгованості та належного виконання рішення суду, а тому запрошення на роботу до Польщі, не може бути прийнято судом до уваги, як підстави для задоволення заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Крім того в даному запрошенні не зазначено сума заробітної плати яку боржник може отримувати.

Суд бере до уваги, що в Україні також можливе працевлаштування в якості бригадира, ґрунтовних доказів необхідності працевлаштування саме за кордоном боржником не наведено, тому суд приходить до висновку, що його доводи є необґрунтовані.

Таким чином, аналіз вказаних обставин у сукупності свідчить про продовження існування обставин умисного невиконання ОСОБА_2 зобов`язань перед стягувачем, покладених на боржника судовими рішеннями.

За змістом частин другої, третьої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення віднесено до основних засад судочинства.

Відповідно до мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 №16-рп/2009виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Оскільки, виконання судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Обов`язковість виконання судових рішень, як невід`ємна складова частина права громадянина на справедливий суд, встановлена також практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та відповідними нормами (ст.6, 13, ст.1 Першого протоколу)Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

У рішенні у справі «Шмалько проти України» (Shmalko v. Ukraine, №60750/00, 20.07.2004) ЄСПЛ беззастережно зазначив, що передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до п. 13.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: повернення виконавчого документа до суду, який його видав, на підставі частини першої статті 38 Закону; закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобов`язань щодо сплати періодичних платежів.

Таким чином судом встановлено, що зобов`язання, покладені на нього згідно виконавчого листа № 622/877/15-ц про стягнення на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 174 000 доларів США, ОСОБА_2 не виконав, заборгованість не погасив, добровільно жодних коштів ОСОБА_3 не сплатив, сума боргу є значною, а тому відсутні підстави для скасування йому тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, встановленого ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.07.2017р.

Крім того, відповідно до ч.8 ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви боржника ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: державний виконавець Відділу примусового виконання рішень ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області , ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку до Апеляційного суду Харківської області протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текс ухвали виготовлено 16.03.2020 р.

Головуючий