ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» грудня 2020 року

м. Харків

справа № 644/8684/19-ц

провадження № 22ц/818/3770/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідачі приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В., представник відповідача ОСОБА_3 , Державне підприємство «СЕТАМ»,

третя особа ОСОБА_4 , представник третьої особи Єременко К.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 05 травня 2020 року в складі судді Сітало А.К.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича, Державного підприємства «СЕТАМ», третя особа: ОСОБА_4 про визнання електронних торгів недійсними та повернення нерухомого майна.

Позовна заява мотивована тим, що 27 серпня 2019 року відбулись електронні торги з примусової реалізації його квартири загальною площею 32,8 кв м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначив, що шляхом реалізації вказаної квартири задоволені вимоги ОСОБА_5 щодо стягнення з нього боргу за виконавчим листом № 644/8356/17, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення боргу в розмірі 33 833,94 грн.

Результати торгів були оформлені протоколом проведення електронних торгів № 428171 та переможцем торгів за протоколом стала ОСОБА_4 . В ньому визначено суму, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця -218 050,00 грн. Протокол сформовано 27 серпня 2019 року о 22-00 годині. Акт про проведення електронних торгів складено 05 вересня 2019 року.

Посилався на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 58611577 датована 13 березня 2019 року. Виконавче провадження № 58607941 (основне) також датовано 13 березня 2019 року. Арешт на майно накладено 13 березня 2019 року. Однак, про проведення електронних торгів йому не було відомо. Він не знав про те, що щодо нього існує виконавче провадження. Про те, що відбулися електронні торги і квартира, яка належить йому, де він проживає зі своєю родиною продана, він дізнався тільки на початку вересня 2019 року.

Вказав, що реальна ринкова вартість його квартири становить майже 600 000,00 грн, а не 218 050,00 грн, за яку вона була продана. Його борг становив 33 833,94 грн, тобто повна несумірність боргу і вартості проданої квартири. При проведенні оцінки квартири явно була занижена вартість квартири більш ніж в два з половиною рази. Після того, як перші торги не відбулися, вартість квартири була ще знижена.

Стверджував, що ні Державне підприємство «Сетам», ні приватний виконавець не повідомляли його про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна і це при тому, що торги проводилися неодноразово. Оголошення про проведення електронних торгів не були розміщені у друкованих засобах масової інформації м. Харкова.

Вважав, що такі порушення обмежили кількість учасників торгів та вплинули на формування продажної ціни лота, а тому мають бути визнані суттєвими підставами для визнання прилюдних торгів недійсними. В такому разі відчужене майно повертається організатору торгів для повторної організації і проведення торгів.

Просив визнати електронні торги, проведені 27 серпня 2019 року з примусової реалізації його квартири загальною площею 32,8 кв м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оформлені протоколом № 428171 проведення електронних торгів недійсними; повернути нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , організатору електронних торгів Державному підприємству «Сетам».

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 05 травня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував його необізнаності щодо виконавчого провадження. Зазначив, що він ознайомився з виконавчим провадження лише 04 жовтня 2019 року, тобто через 38 днів після реалізації майна. В період з березня 2019 року по вересень 2019 року він перебував за місцем проживання своєї матері, оскільки вона потребувала постійного догляду.

27 липня 2020 року до суду апеляційної інстанції від Державного підприємства «Сетам» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Державне підприємство «Сетам» вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу - необґрунтованою. При цьому зазначив, що оскільки спірне майно не є предметом іпотеки, повідомлення в засобах масової інформації не передбачено. Організатор електронних торгів здійснив всі необхідні дії, в межах чинного законодавства, для реалізації майна.

15 грудня 2020 року до суду апеляційної інстанції від представника приватного виконавця надійшов відзив, в якому він погодився з судовим рішенням. При цьому зазначив, що у боржника крім нерухомого майна, яке складається з двох квартир, іншого майна немає. Розрахункових рахунків він також не має, на обліку в Пенсійному фонді України не перебуває. Вказав, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відбулося порушення правил проведення електронних торгів, впливу таких порушень на результат торгів та того, що ці порушення призвели до порушення прав та законних інтересів позивача. Також, позивачем не доведено, що йому не було відомо про те, що відбувається процедура примусового виконання судового рішення, не надано доказів того, що ним вчинялись дії на погашення заборгованості за виконавчими документами.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що позивач не довів, що при проведенні електронних торгів порушено його права та законні інтереси.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 лютого 2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 644/8356/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 33 833,94 грн.

13 березня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. відкритті виконавчі провадження за № № 58611577, 58607941 про стягнення судового збору, суми боргу та накладено арешт на майно позивача. Цього ж дня виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження № 58611944.

ОСОБА_1 на праві власності належала квартира АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 листопада 2010 року (а.с.10, 11).

З копії інформаційного повідомлення з веб-сайту Державного підприємства «Сетам» за лотом № 367438 вбачається, що предметом лоту є квартира АДРЕСА_2 . Стартова ціна лоту складала 218 050,00 грн. Дата проведення аукціону - 27 серпня 2019 року 09-00 годин, дата закінчення торгів - 27 серпня 2019 року 18-00 годин, дата закінчення подання заявок - 27 серпня 2019 року 08-00 годин, переможцем є учасник № 16, продано - за 218 050,00 грн (а.с.56-59).

Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу виконавця № 2195 від 06 вересня 2019 року по ВП № 58607941, в якій він вимагав надати виконавцю реквізити розрахункового рахунку в банківській установі для перерахування надмірно стягнутих грошових коштів (а.с.16).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180482973 від 10 вересня 2019 року квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер 17705, виданий 10 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю. (а.с.33).

04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 ознайомився з виконавчим провадженням (а.с.30).

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною п`ятою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві стороною виконавчого провадження.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (частина перша статті 61 Закону України «Про виконавче провадження).

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акту про проведення торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.

Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина перша статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України).

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Отже, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17.

Як вбачається з правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, провадження № 14-356цс18, та 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, провадження № 14-428цс18, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто, в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною четвертої статті 656 ЦК України передбачено, що до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Згідно зі статтями 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною першою статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах: від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15; від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15 головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів. Отже, не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, є способом захисту та підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16 викладено правовий висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Торги можуть бути визнані недійсними у разі встановлення порушень процедури їх проведення, що впливають на результати торгів і порушуватимуть права та законні інтереси особи, яка оскаржує ці торги.

При вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

ОСОБА_1 вказує на неповідомлення його щодо проведення електронних торгів, та зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази направлення Державним підприємством «Сетам» таких повідомлень та, відповідно, і немає доказів їх отримання позивачем, а дізнався про проведення торгів тільки на початку вересня 2019 року після ознайомлення його представника з матеріалами виконавчого провадження. Крім того, вважав, що при проведенні оцінки квартири явно була занижена вартість квартири більш ніж в два з половиною рази. Після того, як перші торги не відбулися, вартість квартири була ще знижена.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 на його представник наполягали на тому, що ОСОБА_1 не знав про проведення електронних торгів. Про наявність боргу йому було відомо.

В свою чергу приватний виконавець Близнюков Ю.В. та його представник пояснили, що про наявність зведеного виконавчого провадження ОСОБА_1 було відомо, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження направлено ОСОБА_1 на вказану у виконавчому листі адресу рекомендованим листом 13 березня 2019 року, що свідчить про належне повідомлення ОСОБА_1 . Також, пояснив, що розмір надмірно стягнутих грошових коштів знаходиться на депозитному рахунку виконавчої служби, про що відомо ОСОБА_1 , оскільки він направляв на його адресу вимогу щодо надання виконавцю реквізитів розрахункового рахунку в банківській установі для перерахування цих коштів.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 пояснила, що спірну квартиру вона придбала на електронних торгах за 218 050,00 грн. На теперішній час вона в ній проживає.

У постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15 зроблено висновок, що головна умова, що є підставою для визнання прилюдних торгів недійсними та яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 752/21994/18 (провадження № 61-17595св19), від 22 липня 2020 року у справі № 639/4366/16-ц (провадження № 61-28148св18), від 22 травня 2020 року у справі № 182/7291/16-ц (провадження № 61-39003св18) та ін.

Матеріали справи не містять доказів того, що Державне підприємство «СЕТАМ» допустило порушення вимог законодавства, а також прав чи свобод позивача під час підготовки та проведення електронних торгів за лотом з реалізації спірної квартири. Також, не надано доказів того, що ринкова вартість реалізованого майна на момент проведення електронних торгів була вищою порівняно з тією вартістю, за якою її продано на цих торгах. Наявність в матеріалах справи копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо зареєстрованого права власності ОСОБА_4 , інформаційне повідомлення щодо продажу спірної квартири з електронних торгів не свідчать про порушення прав позивача при проведення електронних торгів.

Об`єктом захисту виступає порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року, справа № 922/3537/17, провадження № 12-127гс19).

Слід зазначити, що приватний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, у тому числі, й оцінку майна, а самі електронні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації. Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Такі порушення підлягають оскарженню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів.

Зазначений висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19).

Встановивши, що позивачем не доведено порушення встановлених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, не надано доказів порушення вимог законодавства, а також прав чи свобод позивача під час підготовки та проведення електронних торгів за лотом з реалізації спірної квартири, висновок суду щодо відмови в задоволенні позову є правильним.

Дії державного виконавця при здійсненні своїх повноважень до призначення електронних торгів, якщо вони, на думку позивача, є неправомірними, не стосуються правил проведення торгів, а, відтак, не можуть бути підставою для визнання цих торгів недійсними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року, справа № 367/6231/16-ц, провадження № 14-529цс19).

Європейський суд з прав людини в рішеннях Sutyazhnik v. Russia від 29 липня 2009 року, Esertas v. Lithuania від 31 травня 2012 року зазначав, що у справах можуть бути обставини, які свідчать про відсутність соціальної потреби чи нагальної суспільної необхідності, які б виправдовували відхилення від принципу правової визначеності. Тобто не потрібно скасовувати правильне по суті рішення суду лише заради правового пуризму.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 05 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 22 грудня 2020 року.