Справа № 536/894/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.,

За участю секретаря судового засідання - Пасєчнікової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 , третя особа: державний реєстратор прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Поркіна Лілія Олександрівна про скасування державної реєстрації права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані зокрема тим, що 09.10.2018 року рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області за позивачем визнано право власності в порядку спадкування на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Позивачем вказано, що даний житловий будинок з господарськими будівлями було побудовано його бабусею ОСОБА_3 , яка заміжня за ОСОБА_2 , якому належить також Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями.

04.04.2020р. ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Поркіної Лілії Олександрівни з заявою для проведення державної реєстрації права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

08.04.2020 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Поркіною Л.О. було винесено рішення № 51913612 «про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень». В даному рішенні вказано: «у ході розгляду заяви державним реєстратором встановлено, що у Державному реєстрі прав вже відкрито розділ на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок у частці 1/1 належить ОСОБА_2 (тобто має єдиного власника). Право власності на будинок виникло на підставі цивільно-правової угоди - договору купівлі-продажу у 1989 році (договір укладено з третьою особою). Таким чином, відомості, які містяться у державному реєстрі прав, суперечать інформації, яка міститься у поданому судовому рішенні. Виявлені розбіжності позбавляють державного реєстратора можливості вчинити дії, спрямовані на проведення державної реєстрації права власності.»

ОСОБА_1 вказав, що у єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про право власності, якого фактично не існує, адже будинок який був придбаний в 1989 році ОСОБА_2 бувзруйнований, а на його місці збудовано інший будинок з господарськими будівлями Ѕ частка якого належить йому на підставі вищевказаного рішення суду.

Оскільки реєстрація права власності за ОСОБА_2 , 1/1 частки неіснуючого будинку порушує його права як власника Ѕ новозбудованого будинку, оскільки він позбавлений права зареєструвати право власності, ОСОБА_1 просив суд постановити рішення, яким:

-скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно, щодо реєстрації за ОСОБА_2 1/1 частки житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 ;

-стягнути на його користь з ОСОБА_2 , понесені судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явився. Від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява, в якій просив розглядати справу без його участі та позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. До суду надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Проти позовних вимог не заперечував та просив їх задовольнити.

Представник Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився. До суду надав заяву, в якій просив проводити розгляд справу без їх участі та ухвалити рішення враховуючи норми діючого законодавства.

Третя особа в судове засідання не з`явилася.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

09.10.2018 року рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області за позивачем визнано право власності в порядку спадкування на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

04.04.2020р. ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Поркіної Лілії Олександрівни з заявою для проведення державної реєстрації права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

08.04.2020 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Поркіною Л.О. було винесено рішення № 51913612 «про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень». Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації реєстратором вказано: «…встановлено, що у Державному реєстрі прав вже відкрито розділ на об`єкт нерухомого майна житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок у частці 1/1 належить ОСОБА_2 (тобто має єдиного власника). Право власності на будинок виникло на підставі цивільно-правової угоди - договору купівлі-продажу у 1989 році (договір укладено з третьою особою).

Таким чином, відомості, які містяться у державному реєстрі прав, суперечать інформації, яка міститься у поданому судовому рішенні. Виявлені розбіжності позбавляють державного реєстратора можливості вчинити дії, спрямовані на проведення державної реєстрації права власності.» .

Ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так судом встановлено, що відповідно до рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області № 536/856/18 від 09.10.2018 року ( яке набрало законної сили 09.11.2018 року) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, треті особи: Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Волошина Н.А., ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку - за позивачем визнано право власності в порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Як вказано у вищезазначеному рішенні: «Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що бабуся позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_1 видане Виконавчим комітетом Недогарівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, за актовим записом № 48. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 на яку позивач має право згідно заповіту складеного спадкодавцем, який посвідчений Максимівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 17.11.2014 року за № 155. Інших спадкоємців на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , та складається із 1/2 частини будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 не має.»

Вказане рішення сторонами не оскаржувалось.

Тобто суд вбачає, що ОСОБА_1 набув право власності на Ѕ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на законних підставах, в порядку спадкування за заповітом після своєї бабусі ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статею 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Також статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином судом встановлено, що позивач набув право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями відповідно до закону та таке право підлягає реєстрації у встановленому законом порядку.

Оскільки, позивач позбавлений права зареєструвати право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.

Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Водночас, відповідно до статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у заяві від 09.12.2020 року.

Згідно вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачу ОСОБА_1 належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, за розгляд справи, тобто 420,40 грн.

Водночас, стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого судового збору, тобто 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 82, 182, 316, 317, 319 ЦК України, ст.ст. 141, 142, 258-259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 , третя особа: державний реєстратор прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Поркіна Лілія Олександрівна про скасування державної реєстрації права власності задовольнити.

Скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно, щодо реєстрації за ОСОБА_2 1/1 частки житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 420,40 грн.

Зобов`язати Управління державної казначейської служби України в Кременчуцькому районі Полтавської області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 420, 40 грн. Сплачені кошти за такими реквізитами: платіжне доручення № 9 від 09.07.2020 року; платник: ОСОБА_1 , Банк платника АТ «Ощадбанк», отримувач: Кременчуцьке УК/Кременчуцький р-н/22030101; призначення платежу: *;101; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; судовий збір за позовом ОСОБА_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський