Провадження № 2/229/76/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 вересня 2020 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Грубника О.М.,

за участю секретаря судового засідання Варламової О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

у позовній заяві позивачка ОСОБА_1 вказала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з рішенням Дружківського міського суду Донецької області № 229/698/14-ц від 17 квітня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано, неповнолітнього сина ОСОБА_3 , було вирішено залишити проживати з матір`ю. Згідно з рішенням Дружківського міського суду Донецької області № 2-829 від 07 вересня 2011 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_4 , було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі 1000,00 гри. щомісячно, до його повноліття, починаючи з 21 липня 2011 року. З серпня 2010 року ОСОБА_3 має захворювання на агресивний фіброматоз м`яких тканин сідничної області, у зв`язку з чим, дитина перенесла декілька хірургічних операцій. У 2011 році у дитини було виявлено захворювання на первинно-хронічний гепатит В. Напротязі хвороби ОСОБА_4 неодноразово проходив тривалі курси стаціонарного лікування. Стан здоров`я сина потребує постійного контролю з боку лікарів, у зв`язку із чим дитина, з короткостроковою періодичністю, проходить медичні обстеження, на платній основі. Дитина постійно приймає лікарські препарати. Лікування дитини потребує великих матеріальних затрат, витрати по сплаті яких, несе особисто позивачка. Відповідач належним чином ніколи не виконував свої обов`язки по сплаті аліментів на утримання дитини, у зв`язку з чим, за відповідачем, станом на лютий місяць 2014 року лічилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 14840,98 грн. Згідно з рішенням Дружківського міського суду по цивільній справі №2/229/318/2014 від 05.08.2014 року з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто неустойку по сплаті аліментів в розмірі 10 000,00 грн. Батько дитини відмовлявся приймати участь у додаткових витратах на дитину, які було мною понесені за чотири роки в розмірі 213 750,17грн., у зв`язку із чим, на підставі рішення Дружківського міського суду по цивільній справі № 2/229/281/2014 від 05.08.2014 року, з ОСОБА_2 було стягнуто додаткові витрати на дитину, пов`язані із лікуванням сина ОСОБА_4 у розмірі 39 177,64 грн. Натомість, як рішення суду про стягнення неустойки, так і рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, відповідач не виконував. У квітні 2019 року Дружківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, в примусовому порядку з відповідача було стягнуто заборгованість по аліментам, призначеним за рішенням суду (неустойка по сплаті аліментів та додаткові витрати на утримання дитини). Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини окрім аліментів, які з нього стягуються Дружківським міським відділом державної виконавчої служби, у примусовому порядку щомісячно в розмірі 1000,00 грн. На сьогодні, аліментів в розмірі 1000,00 грн. є недостатнім для забезпечення життєвих потреб дитини, а також для його лікування. Розмір аліментів, який визначався судом у 2011 році, на теперішній час є меншим за визначений законодавством мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Обставини, які було прийнято судом в обґрунтування, при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн. на теперішній час суттєво змінилися. Так, ухвалюючи рішення по справі 2-829 від 07.09.2011 року, про стягнення аліментів, визначаючи розмір аліментів, суд виходив з того, що відповідач, на час розгляду справ мав неповнолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь якого сплачував аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, на користь ОСОБА_6 , на підставі виконавчого листа № 2-1632 виданого Дружківським міським судом 22.09.2009 року. Зараз ОСОБА_5 є повнолітньою особою, якій виповнилося 21 рік, а відповідно до інформації з автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження, яке було відкрито 25.09.2009 року, де стягувачем є ОСОБА_6 , а боржником зазначено відповідача ОСОБА_2 було завершено. Підставою для збільшення розміру аліментів, є також зміни в діючому законодавстві, якими визначаються додаткові обставини, які мають враховуватися судом визначенні розміру аліментів. Отже, суд, при визначенні розміру аліментів, має також враховувати наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Та обставина, що відповідач має у власності численну кількість об`єктів нерухомого майна, вважає також є підставою для збільшення розміру аліментів, в силу вимог ст. 182 СК України. Зокрема у власності відповідача перебуває: житловий будинок, загальною площею 41,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення, загальною площею 33.6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення (продовольча та господарська база), загальною площею 447.8 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлове приміщення (підвал) загальною площею 513.8 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлове приміщення загальною площею 432.6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ; під`їзні залізничні колії загальною довжиною 329.7м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ; торговий павільйон загальною площею 162.0кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_4 ; торговий модульний павільйон, розташований в АДРЕСА_5 ; будинок, загальною площею 35.5 кв.м. розташований за адресою : АДРЕСА_6 ; металевий тир, загальною площею 42.1 кв.м., розташований в АДРЕСА_4 , на території скверу "Дитячий"; недобудований цокольний поверх житлового будинку загальною площею 572.6 кв.м., розташований АДРЕСА_7 . Зазначені обставини не було враховано судом, під час ухвалення рішення по справі № 2-829 від 07.09.2011 року, під час визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. Враховуючи те, що на підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області раніше було стягнуто з відповідача додаткові витрати на дитину за минулий період, які були понесені одноособово матір`ю дитини, але рішення суду відповідачем в добровільному порядку не виконувалося, а присуджені грошові кошти було стягнуто примусово лише в квітні 2019 року, а також враховуючи те, що відповідач добровільно не приймає участі у понесені додаткових витрат на дитину, пов`язані із лікуванням. ОСОБА_1 вважаю за доцільне стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме: хворобою дитини. Так, відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має діагноз: агресивний фіброматоз правої сідниці з проростанням сідничного нерву та з порушенням рухової функції; запальна міофібробластинна пухлина черевної порожнини, стан після оперативного лікування; функціональне порушення міліарного тракту за гепатитним типом, гепатит В. Крім того, випискою підтверджується, що дитина хворіє з 2010 року і по теперішній час. Наведено лікарські рекомендації щодо проведення медичних досліджень (прийому препаратів, а саме: КТ черевної порожнини, 1 раз на 6 місяців (вартість 2000грн.); МРТ правої сідничної ділянки 1 раз на б місяців ( 2000грн.); загалом на медичні дослідження 4000грн. раз на 6 місяців - 666грн. на місяць, галстена 1 капсула Зрази на добу (вартість 48 капсул - 314,43грн., на місяць 48/3*30= 630грн.); уреофальк 500м. 1 капсула 1 раз на добу (вартість 100 капсул - 2274,96грн., на місяць 2274,96/100*30=683 грн.); нормолакт 10мл. 1 раз на добу (вартість 100мг. -58,39 грн., на місяць 58.39грн.*3=175 грн.). Загалом на медикаменти 1488грн. на місяць. Диспансерний нагляд онколога, хірурга, гастроентеролога, інфекціоніста, сімейного лікаря. Загалом витрати пов`язані з диспансерним оглядом - 1000,00 грн. на місяць. Таким чином, додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами - хворобою дитини, становлять 3154 грн. на місяць. Наведений розрахунок додаткових витрат не включає витрати, пов`язані із лікуванням дитини в стаціонарі, проведення хірургічних операцій з видалення пухлин, лікування гнійного перетаніту, та інших запалювальних та інфекційних проявів, які на протязі всього періоду захворювання, а саме з 2010 року і по теперішній час, призначаються в рамках медичних протоколів лікування. Просить суд збільшити розмір стягнення аліментів, який стягується в твердій грошовій сумі на підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області 07 вересня 2011 року з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 з 1000,00 грн. до 2000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з проведенням індексації, до повноліття дитини; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь щомісячно додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_5 у зв`язку із його захворюванням у розмірі 2000,00 грн.

Ухвалою суду від 12 серпня 2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження..

Ухвалою суду від 20 січня 2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

04 лютого 2020 року відповідач ОСОБА_2 надав суду відзив на позовну заяву. Просив у позові відмовити у повному обсязі.

У відкрите судове засідання позивачка ОСОБА_8 не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, отримавши згоду позивачки, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що з 25 березня 2005 року по 17 квітня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.12).

Мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.07).

Неповнолітня дитина ОСОБА_5 мешкає разом із позивачкою за адресою: АДРЕСА_8 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є дитиною інвалідом з 2010 року (а.с26-27,28-29,43). В 2010 р йому встановлено діагноз агресивний фіброматоз м"яких тканин сідничної області справа. В жовтні 2011року встановлено діагноз хронічний гепатит В. (а.с. 32-35).

Судом встановлено, що внаслідок захворювання дитина потребує медикаментозного лікування, проходження обстежень. За період з травня 2012 року по липень включно 2018 року ОСОБА_5 обстежувався у Центрі магнітно-резонансної томографії (багаторазово досліджувалися тазостегнові суглоби та кістки тазу, а також черевна порожнини) (а.с.36,39,40,41,42). 27 квітня 2018 року дитині у Центрі комп`ютерної томографії була зроблена мультідетекторна томографія черевної порожнини (а.с.37). Вартість обстеження магнитно-резонансної томографії м`яких тканій з введенням контрасту складає 2150, 00 грн (а.с.48,76-78). ОСОБА_10 також обстежується, надаючи загальноклінічний аналіз крові, біохімічне дослідження крові, а також онкомаркери (а.с52,53,55,67,68). Постійно досліджуються органи черевної порожнини (а.с.61,62,67).

З 29 квітня 2018 року по 21 травня 2018 року ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні ургентної хірургії з ліжками нейрохірургії у Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охматдит». Діагноз: запальна міофібробластична пухлина черевної порожнини (а.с.33).

Внаслідок тяжкої хвороби ОСОБА_5 було рекомендовано постійне вживання лікарських препаратів (а.с.79-80).

Відповідно до виконавчого листа Дружківського міського суду Донецької області від 07 вересня 2011 року № 2-829 2001р. з ОСОБА_2 щомісячно стягнено аліменти на корить ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі 1000,00 грн, до його повноліття, починаючи з 21 липня 2011 року (а.с13).

Згідно з рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 05 серпня 2014 року № 229/696/14-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнено неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 10 000,00 грн.; стягнено з ОСОБА_2 на користь державного бюджету м.Дружківки судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60коп., в решті позову відмовлено (а.с16-17).

Відповідно до постанови від 27 березня 2019 року ВП № 45599368 було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/229/318/2017, виданого 10.11.2014 року Дружківським міським судом Донецької області про стягнення неустойки за прострочення аліментів у розмірі 10000,00 грн (а.с.20).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 статті 182 СК України).

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога міститься і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року.

Тобто зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Матеріали справи містять докази, які вказують на зміни у сімейному та матеріальному становищі відповідача ОСОБА_2 .

Так, ІНФОРМАЦІЯ_5 у відповідача народився син ОСОБА_11 (а.с133). Останній відвідує ясла-садок комбінованого типу № 34 «Дельфін» Дружківської міської ради (а.с.134). ОСОБА_12 є матір`ю дитини. Остання не працює.

За період з січня 2019 року по листопад 2019 року ОСОБА_2 сплачував позивачці аліменти на утримання сина ОСОБА_3 . Їх загальний розмір складає 9000,00 грн (а.с135-136).

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 04.02.2020 року вказав, що не має можливості активно допомагати у вихованні дитині, тому що знаходиться в АР Крим, де доглядає хвору тітку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Однак, доказів цього факту суду не надав.

Суд зазначає, що оскільки син відповідача від першого шлюбу ОСОБА_5 , 1998 року народження, з 2016 року дійсно навчається у Донбаській національній академії будівництва і архітектури (4 курс, денне відділення) (а.с 128), тому потребує матеріальної допомоги з боку батька. У примусовому порядку аліменти на навчання з відповідача стягнено не було.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.

В зв`язку з наведеним позовна вимога ОСОБА_14 підлягає частковому задоволенню.

Щодо визначення частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України.

Визначаючи частку заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд враховує стан здоров`я дитини, яка має хронічне захворювання, відсутність даних про незадовільний стан здоров`я відповідача; наявність двох дітей у платника аліментів, непрацездатної дружини, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Окрім зазначеного, суд у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 182 СК України враховує докази про витрати позивачки на лікування дитини.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи відомості про наявність у відповідача інших дітей, які б знаходилися на його утриманні, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який встановлений на даний час ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», рівність прав як позивача так і відповідача щодо обов`язків по вихованню та утриманню дитини, матеріальне становище позивача та дитини, а також те, що відповідач надав заперечення щодо розміру аліментів на дитину, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визначення розміру частки заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, та визначає в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку і не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, то суд встановив наступне.

Згідно з рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 05 серпня 2014 року № 229/599/14-ц позов з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнено додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 06.01.2014р в сумі 39 177 грн 64 коп., в решті позову відмовлено (а.с14-15).

Відповідно до постанови від 27 березня 2019 року ВП № 45599238 було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/229/281/2017, виданого 07.11.2014 року Дружківським міським судом Донецької області про додаткові витрати на утримання сина у розмірі 39177,64 грн (а.с.19).

При вирішенні спору суд керується ст. 185 СК України, відповідно до якої той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст.185 СК України).

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.3 ст.185 СК України).

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками).

Що стосується вимог позову про стягнення додаткових витрат на дитину, то суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити у повному обсязі, тому, що позивачка не довела збільшення їх розміру.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 76-80, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Змінити призначений за рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 07 вересня 2011 року №2-829 розмір стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 1000, 00 грн щомісячно, до його повноліття, починаючи з 21 липня 2011 року.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області від 07 вересня 2011 року №2-829, стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця села Буревісник, Нижегірського району, Кримської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працює, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженки м. Дружківка, Донецька область, РНОКППФО НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку і не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Раніше виданий виконавчий лист за рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 07 вересня 2011 у справі №2-2-829, виданий Дружківським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 1000,00 грн щомісячно, до його повноліття, починаючи з 21 липня 2011 року - відкликати.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця села Буревісник, Нижегірського району, Кримської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , не працює у дохід державного бюджету судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 жовтня 2020 року.

Суддя: О. М. Грубник