ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 641/729/20

провадження №22-ц/818/4991/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 липня 2020 року, постановлене під головуванням судді Курганникової О.А., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Зменшено розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь матері ОСОБА_6 , які стягнуті за судовим рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 17.10.2012 року з 1/4 частини до 1/6 частини щомісяця, але не менш як 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Прийняти заяву про надання доказів понесених судових витрат на правову допомогу протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 судові витрати на оплату правової допомоги.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь ОСОБА_7 з позивача на утримання їх сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки жодних доказів, які б свідчили про погіршення матеріального стану, позивачем суду не надано. Посилання ОСОБА_1 на те, що аліменти, які з нього стягуються на двох дітей у сукупному розмірі перевищує 1/3 частини від доходу позивача, є безпідставними та не відповідають вимогам закону. Крім того, обмеження, встановлені ст.128 КЗпП України та ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачені при відрахуванні із заробітної плати при виконанні судових рішень, визначають межі стягнення державним виконавцем аліментного платежу під час кожної виплати заробітної плати платнику аліментів і не є обставиною, що зумовлює зменшення розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для зменшення розміру, визначених судом аліментів до 1/6 частини доходів позивача.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 17.10.2012 року, зокрема, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 03.08.2012 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8).

Судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області від 09.07.2018 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04.07.2018 року, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.(а.с.5)

Згідно виписок з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_5 має захворювання: хронічний гастродоуденіт, хворобу ОСОБА_10 .

ОСОБА_5 займається у КЗ «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №9 Харківської міської ради».(а.с.47)

Відповідно до довідки ОСОБА_5 відвідує спорткомплекс «Етуаль».(а.с.48)

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 17.10.2012 року на користь відповідачки на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини доходу, оскільки судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області від 09.07.2018 року з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини доходу на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_8 . Зазначає, що загальний розмір аліментів на двох дітей, які з нього стягуються, є таким, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище і в сукупності складає більше ніж 1/3 частину від його доходу. У зв`язку з цим позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини з всіх видів доходу кожного місяця, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення сином повноліття.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).

Частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач також має сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого позивач зобов`язаний утримувати (а.с.12).

На підставі судового наказу Чугуївського міського суду Харківської області від 09.07.2018 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04.07.2018 року, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.(а.с.5)

ОСОБА_1 вказував, що працює у ВП ГУ НП України у Харківській області і має постійний дохід в середньому 12 000 грн.

При цьому стягнення аліментів на утримання двох синів, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за двома судовими рішеннями, по 1/4 частини заробітку на утримання кожної дитини погіршує майновий стан позивача.

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 28 липня 2020 року зменшено розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/4 до 1/6 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього часу стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів за судовим наказом цього ж суду від 09.07.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про наявність підстав для зменшення розміру аліментів на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

При визначені розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання.

З урахуванням наявності на утриманні позивача ще однієї дитини необхідним і достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини є 1/6 частина всіх видів заробітку позивача, з урахуванням вимог ст. 182 СК України.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача на утримання їх неповнолітнього сина, з 1/4 до 1/6 частини, оскільки після ухвалення рішення судом першої інстанції про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини змінився матеріальний стан платника у зв`язку із стягненням з нього аліментів на утримання іншої дитини - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Посилання відповідача на те, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються на її користь з позивача на утримання їх сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивачем не доведено погіршення його матеріального стану та неспроможність сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, раніше визначеному рішенням суду і необхідності зменшення їх розміру, - спростовуються вимогами закону та фактичними обставинами справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так як апеляційна скарга залишається без задоволення, то судові витрати, у відповідності до вимог ст.ст.141, 382 ЦПК України між сторонами не розподіляються.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року за клопотанням представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відстрочено сплату судового збору за її апеляційною скаргою до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно вимог ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з ОСОБА_3 в дохід держави необхідно стягнути судовий збір, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги в сумі 1261,20 грн. (840,80 грн.х150%).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 липня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги, в сумі 1261,20 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова