Справа № 286/2791/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду і просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що йому на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . На даний час у вказаному будинку зареєстрований його батько ОСОБА_2 та стороння особа ОСОБА_3 . Відповідачі на даний час лише зареєстровані в будинку. Батько не проживає в ньому вже більше десяти років, а саме: з 2008 року, а ОСОБА_3 взагалі в ньому ніколи не проживала. В будинку відсутнє їхнє майно та будь які особисті речі. Він декілька разів розмовляв з батьком про припинення реєстрації в будинку, однак він не може цього зробити, так як немає чинного паспорта, в нього є лише паспорт колишнього СРСР. Так як, відповідачі зареєстровані в будинку, він не може проводити будь-які юридично значимі дії, а сама: продати будинок.

Сторони в судове засідання не з`явилися, але надали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач ОСОБА_2 щодо задоволення позовних вимог не заперечує, зазначивши, що фактично проживає за іншою адресою, а добровільно припинити реєстрацію не може через відсутність паспорта. Відповідач ОСОБА_3 також щодо задоволення позову не заперечує, зазначивши, що фактично проживає за іншою адресою. Добровільно припинити реєстрацію не може, тому, що проживає в іншій країні. До заяви долучила копію паспорта, яка підтверджує факт її проживання по АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов слід задовольнити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто позивач, є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку з ним зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (не родич так в довідці).

Вказані обставини підтверджуються копіями: рішення Овруцького районного суду Житомирської області №286/670/18 від 02.04.2018, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.05.2018 та довідкою про склад сім`ї виконавчого комітету Овруцької міської ради №1075 від 09.09.2020.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.

Тобто, як випливає із указаної правової норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

В ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З акту виконавчого комітету Овруцької міської ради від 09.09.2020 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , фактично не проживає за вказаною адресою реєстрації з 2008 року, а відповідач ОСОБА_3 - з дати реєстрації.

Заява відповідача ОСОБА_2 , адресована на адресу суду свідчить, що останній проживає по АДРЕСА_3 .

Копія паспорта № НОМЕР_1 від 15.01.2004, підтверджує факт реєстрації відповідача ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 з 19.05.2014.

Таким чином, обравши для себе інші місця проживання, відповідачі втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 840 грн.80 коп. в доход держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 200, 206, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає по АДРЕСА_3 , та ОСОБА_3 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 , а проживає по АДРЕСА_2 такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець