ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6112/19
Провадження № 2/362/831/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2020 рокуВасильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
за участю секретаря Вакуленко О.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про стягнення боргу за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів на його користь борг у розмірі 158 057 гривень 11 копійок та судові витрати.
В обґрунтування позову зазначив, що 14 березня 2019 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір інвестування. Відповідно до пункту 1.1. Сторона 1 надає Стороні 2 грошові кошти у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США для розвитку бізнесу. Грошові кошти передаються під розписку або на картковий рахунок одержувача. Пунктом 1.2. Договору передбачено, що Сторона 2 зобов`язується повернути Стороні 1 зазначену вище суму 14 вересня 2019 року у доларах США. На виконання умов Договору, 14 березня 2019 року ОСОБА_1 було передано ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 2000 (дві тисячі) доларів США. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою від 14 березня 2019 року відповідно до якої, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_5 грошові кошти сумі 2000 (дві тисячі) доларів США і зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики в строк, згідно умов договору інвестування від 14 березня 2019 року. Розписка написана в присутності свідків. Пунктом 1.3. Договору обумовлено, що Сторона 2 зобов`язується щомісячно у строк до 14 числа сплачувати Стороні 1 відсоток у розмірі 15%, а саме 300 (триста) доларів США, у готівковій формі, або на картковий рахунок Інвестора, або на рахунок, який вкаже Інвестор. Якщо Сторона 1 не може прийняти грошові кошти або відсоток згідно умов цього Договору, то Сторона 2 зобов`язується передати грошові кошти Стороні 3: ОСОБА_4 на умовах однакових, що і зі Стороною 1. ОСОБА_2 не виконала умови Договору та не повернула кошти в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США в строк до 14 вересня 2019 року. Також, ОСОБА_2 не сплачувала відсотки, передбачені пунктом 1.3. Договору. Розмір заборгованості за відсотками за період з 14.03.2019 року по 14.09.2019 року (шість календарних місяців) становить 1800 доларів США (300*6 = 1800). Відповідно до пункту 1.7. Договору в разі, коли ОСОБА_2 не поверне грошові кошти у встановлений строк ОСОБА_6 вправі стягнути заборгованість у безспірному порядку та за кожен день прострочки накладається штраф у розмірі 3%. Станом на 14.09.2019 року сума невиконаного зобов`язання ОСОБА_2 перед Позивачем становить 3800 доларів США, з яких 2000 доларів США за основним зобов`язанням та 1800 доларів США за відсотками (2000+1800=3800). Штраф за один день прострочки у розмірі 3% від невиконаного зобов`язання становить 114 доларів США (3800*3%=114) Станом на день подання позовної заяви (07.10.2019) ОСОБА_2 прострочено виконання зобов`язання на 23 календарних дні, таким чином, заборгованість ОСОБА_2 за штрафними санкціями становить 2622 доларів США (114*23=2622).
Також п. 3.4. Договору передбачено, що ОСОБА_2 має поручителя ОСОБА_3 , яка перед позивачем має такі же зобов`язання, і що ОСОБА_2 згідно умов Договору і якщо ОСОБА_2 не буде виконувати в встановлений строк умови Договору, тоді всі зобов`язання має виконувати поручитель ОСОБА_3 , яка поставила свій підпис у Договорі інвестування від 14.03.2019 року та у розписці, що дає право звернутися з позовом про стягнення заборгованості солідарно.
Отже, загальна сума заборгованості ОСОБА_2 , ОСОБА_3 перед Позивачем становить 6422 доларів США , що станом на день подання позову еквівалентно 158057,11 гривень за курсом НБУ на 07.10.2019 року (курс 2461,1821 гривень за 100 доларів США), з яких 2000 доларів США за основним зобов`язанням, 1800 доларів США за відсотками, 2622 доларів США неустойка за період з 15.09.2019 року по 07.10.2019 року.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.26-27).
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, до суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення судом заочного рішення у справі не заперечив (а.с. 105).
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які належним чином повідомлялися про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України (а.с.103-104) та у порядку ч. 11 статті 128 ЦПК України (а.с.92-93), не скористалися своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами
Третя особа в судове засідання не з`явилася, до суду надіслала письмові пояснення та клопотання про розгляд справи у її відсутності (а.с.28-29).
Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 14 березня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір інвестування (а.с.7-8).
Згідно Розписки отримання суми позики від 14 березня 2019 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2000 доларів США та зобов`язалась повернути вказані кошти в строк згідно умов договору інвестування (а.с.9).
Відповідно до пункту 1.1. договору інвестування Сторона 1 надає Стороні 2 грошові кошти у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США для розвитку бізнесу. Грошові кошти передаються під розпису або на картковий рахунок одержувача.
Пунктом 1.2. договору інвестування передбачено, що Сторона 2 зобов`язується повернути Стороні 1 зазначену вище суму 14 вересня 2019 року у доларах США.
Пунктом 1.3. договору інвестування обумовлено, що Сторона 2 зобов`язується щомісячно у строк до 14 числа сплачувати Стороні 1 відсоток у розмірі 15%, а саме 300 (триста) доларів США, у готівковій формі, або на картковий рахунок Інвестора, або на рахунок, який вкаже Інвестор. Якщо Сторона 1 не може прийняти грошові кошти або відсоток згідно умов цього Договору, то Сторона 2 зобов`язується передати грошові кошти Стороні 3: ОСОБА_4 , на умовах однакових, що і зі Стороною 1.
Відповідно до пункту 1.7. договору інвестування в разі, коли Сторона 2 не поверне грошові кошти у встановлений строк Сторона 1 вправі стягнути заборгованість у безспірному порядку та за кожен день прострочки накладається штраф у розмірі 3%.
Відповідно до п. 3.4. договору інвестування ОСОБА_2 має поручителя ОСОБА_3 , яка перед позивачем має такі же зобов`язання, і що ОСОБА_2 згідно умов Договору і якщо ОСОБА_2 не буде виконувати в встановлений строк умови Договору, тоді всі зобов`язання має виконувати поручитель ОСОБА_3 , яка поставила свій підпис у Договорі інвестування від 14.03.2019 року та у розписці (а.с.8-9).
Відповідно до наданих пояснень ОСОБА_4 вбачається, що вона жодних грошових коштів від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не отримувала (а.с.28-29).
Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 перед Позивачем становить 6 422 доларів США, що станом на день подання позову еквівалентно 158057,11 гривень за курсом НБУ на 07.10.2019 року (курс 2461,1821 гривень за 100 доларів США), з яких 2000 доларів США за основним зобов`язанням, 1800 доларів США за відсотками, 2622 доларів США неустойка за період з 15.09.2019 року по 07.10.2019 року.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Судом встановлено, що 14 березня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір інвестування для розвитку бізнесу.
Втім, спосіб використання позичених коштів та спрямування їх на ті чи інше цілі не впливає на сутність зобов`язань за договором позики, дотримання чи недотримання цих умов не тягне за собою ніяких правових наслідків, а тому не є предметом даного спору і дослідження таких обставин в даному провадженні неможливе, оскільки складають іншій предмет спору за інших правовідносин, відносно якого вимоги сторонами не заявлялись.
Відповідно до ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як зазначено у частині першій статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом встановлено, що 14 березня 2019 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2000 доларів США строком до 14 вересня 2019 року, що підтверджується відповідною розпискою (а. с. 9).
Згідно ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. (ч.1 ст.1047 ЦКУкраїни)
Виходячи з положень ч.2 ст.1047 ЦК України, допускається пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.
Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046,1047 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. у справі № 6-63 цс13 та від 02.07.2014 р. у справі № 6-79цс14.
Крім того, пунктом 3.4. Договору передбачено, що Сторона 2 має Поручителя: ОСОБА_3 , який перед Стороною 1 має такі же зобов`язання, що і Сторона 2 згідно умов цього Договору і якщо Сторона 2 не буде виконувати в встановлений строк умови Договору, тоді всі зобов`язання має виконати Поручитель.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Як вбачається з вищевикладеного ОСОБА_2 не виконала свої зобов`язання з повернення коштів, передбачені Договором інвестування від 14.09.2019 року та розписки, що дає Позивачу право звернутися з позовом про стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Вбачається, що сторонами в договорі позики визначено боргове зобов`язання в іноземній валюті.
Нормами ст.ст. 524, 533 ЦК України визначено, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, однак грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, яка як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
Разом з тим, відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року (справа № 373/2054/16-ц).
Тлумачення ч. 1 ст. 1046, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України дозволяє стверджувати, що стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті не забороняється. Більше того, цивільним законодавством покладається обов`язок на позичальника повернути те, що він отримав на підставі договору позики, тому належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Положеннями ст.ст. 625, 629 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Крім цього, ст. 625 ЦК України також передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що ОСОБА_2 взяте на себе зобов`язання за укладеним із ОСОБА_1 договором інвестування та позики не виконала, взяті у борг кошти в обумовлений договором строк не повернула, будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачами суду не надано, як і не надано доказів щодо належного виконання ними умов договору, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами вирішується за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 1580 гривень 60 коп. з відповідачів в рівних частинах користь позивача.
Керуючись статтями 11, 15, 16, 192, 209, 525, 526, 533, 549, 612, 625, 1046, 1047 - 1050 ЦК України, статтями 12, 13, 76-79, 81, 82, 44, 141, 247, 258, 263-265, 280-282, 352, 354-355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6 422 доларів США, що еквівалентно 158 057,11 гривень за курсом НБУ на 07.10.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 790 грн. 30 коп. судового збору з кожної.
Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Текст рішення виготовлено 07.12.2020 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко