Справа №557/591/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року смт.Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

судді Д.В. Пацко,

секретар судового засідання Довгалець Н.М.,

номер справи 557/591/20,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження в залі суду в смт. Гоща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у спадковому майні,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділення часток земельної ділянки у спільній сумісній власності.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 ..

Вказує, що спадщину прийняла своєчасно, оскільки на день смерті ОСОБА_3 , була зареєстрована та проживала разом з ним.

Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 0,1578 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 56:212:551:00:01:002:0042, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Оскільки за життя спадкодавця співвласники не виділили частки у праві власності на земельні ділянки, позивачу листом №189/01-24 від 05 червня 2020 року приватного нотаріуса Строкалем В.Д. було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку вищезазначену земельну ділянку.

За вказаних обставин, посилаючись на норми права, які містяться у ст.ст. 16, 319, 355, 368-370 Цивільного кодексу України, просить визначити, що частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,1578 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 56:212:551:00:01:002:0042, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,, є рівними та становлять по 1/2 кожному.

Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 13 травня 2020 року вказана позовна заява залишена без руху.

На виконання ухвали Гощанського районного суду Рівненської області від 13 травня 2020 року, позивачем надіслана заява про усунення недоліків.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2020 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. У вказаній заяві останній зазначив, що позов підтримують в повному обсязі, судові витрати просять залишити за позивачем.

Відповідач подав до суду заяву про визнання позову, в якій зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову та розгляду справи у його відсутність.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке.

З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції зроблено актовий запис про смерть №84 та 17 жовтня 2019 року видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .

Згідно даних свідоцтва про шлюб виданого Бережанським відділом ЗАГС Тернопільської області 16 лютого 1985 року, померлий ОСОБА_3 є чоловіком позивача ОСОБА_1 ..

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на частку земельної ділянки площею 0,1578 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 56:212:551:00:01:002:0042, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних державного акту на право власності на земельну ділянку від 20 вересня 2005 року серії ЯА №694051 співвласниками зазначеної вище земельної ділянки є ОСОБА_2 та померлий ОСОБА_3 , земельна ділянка останнім належать на праві спільної сумісної власності.

З даних витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №60447358, виданого 05 червня 2020 року, судом встановлено, що приватним нотаріусом Строкалем В.Д. після смерті ОСОБА_3 , 05 червня 2020 року зареєстровано спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 60447358.

Листом №189/01-24 від 05 червня 2020 року приватного нотаріуса Строкалем В.Д. було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,1578 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 56:212:551:00:01:002:0042, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач, вказуючи на те, що позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування після смерті померлого чоловіка ОСОБА_3 , так як частки у земельних ділянках, які належали останній на праві спільної сумісної власності з відповідачами на даний час не визначені, звернулась до суду з даним позовом за захистом порушеного права позивача.

Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами щодо визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності, регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зокрема главою 26 розділу І книги третьої та главами 84, 87 книги шостої, а також Земельного кодексу України (далі ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, що визначено ч. 1 ст. 368 ЦК України.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

За правилами ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як визначено у ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, що визначено ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає серед іншого за рішенням суду (п. «г» ч. 1 ст. 87 ЗК України).

Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7 лютого 2014 року частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини.

Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, є підстави вважати, що частки співвласників земельних ділянок є рівними та становлять по 1/2 частині за кожним, тому враховуючи вищевикладені обставини справи суд, зважаючи на те, що частка у земельній ділянці, які належали померлому ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності на даний час не визначені, що не дає можливості позивачу реалізувати своє право на спадкування, суд приходить висновку, що право спадкоємця має бути захищено судом у вибраний ним спосіб.

При цьому, суд враховує аргументи позивача, наведені нею на підтвердження обставин, зазначених у позові, оскільки такі не оспорювалися відповідачами та знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів.

Вказані докази, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України.

Суд зважає на те, що звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку викликане необхідністю оформлення спадщини після смерті її чоловіка, що у інший спосіб визначити неможливо.

За вказаних обставин, суд вважає, що права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, підлягають захисту шляхом задоволення позову повністю.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України позивач не ставить вимогу про стягнення понесених ним судових витрат, а тому суд відносить вказані витрати на його рахунок.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у спадковому майні - задовольнити повністю.

Визначити, що частки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1578 га із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 56:212:551:00:01:002:0042, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є рівними та становлять по 1/2 кожному.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 0.1578 га, кадастровий номер 56:212:551:00:01:002:0042, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду або через Гощанський районний суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання35400, АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Д.В. Пацко