ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 670/419/20
Провадження № 22-ц/4820/1985/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2020 року (суддя Потапов О.О.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Позов мотивовано тим, що з 2011 року він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 11 червня 2015 року.

За час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні.

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 05 квітня 2016 року з ОСОБА_1 на його користь на утримання неповнолітніх дітей стягуються аліменти в твердій грошовій сумі, окремо на кожну дитину в розмірі по 370 грн. щомісячнодо досягнення дітьми повноліття.

Позивач вважав, що розмір присуджених аліментів вказаним рішенням в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей має бути збільшений, оскільки він має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того зазначав, що відповідачка має можливість сплачувати вказаний ним розмір аліментів на утримання дітей, оскільки періодично працює за межами України та має непогані заробітки. Однак самостійно, добровільно, регулярно та щомісячно дітям не допомагає.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд збільшити розмір аліментів визначених рішенням Віньковецького районного суду від 05 квітня 2016 року з 370 грн. до 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2020 року позов задоволено.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 05 квітня 2016 року з 370 грн. до 1500 грн. щомісячно на кожну дитину окремо, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що існують підстави для задоволення позовних вимог щодо збільшення розміру присуджених аліментів, оскільки позивач посилається на інші випадки змін майнового стану позивача пов`язані з навчанням дітей та його навчанням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування скарги вказував, що суд першої інстанції при збільшенні розміру присуджених аліментів до 1500 грн., не врахував положення ст.192 ЦПК України, а саме те, що її майновий стан з часу присудження аліментів не змінився. Суд першої інстанції дійшов суперечливих висновків в своєму рішенні, зазначивши що доказів про зміну майнового стану сторін, позивач суду не надав, однак не зрозуміло з яких підстав він дійшов висновку про збільшення розміру аліментів, посилаючись на витрати на харчування дітей в школі. Зазначає, що суд обґрунтовує своє рішення законодавчим збільшенням прожиткового мінімуму для дитини та мінімального гарантованого розміру аліментів, що не може бути самостійною підставою для збільшення розміру раніше присуджених аліментів.

ОСОБА_2 відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог п.3, 4 ч. 1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Діти проживають з батьком та знаходяться на його утриманні.

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 05 квітня 2016 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 370 грн. щомісячно окремо на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що відповідачка, мати дітей, має можливість сплачувати вказану ним суму аліментів на утримання дітей, оскільки працює за межами України та має непогані заробітки. Положеннями ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції у порушення вищевказаних вимог закону не врахував те, що ОСОБА_2 належними та допустимими доказами не підтверджено покращення майнового стану платника аліментів, після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Встановивши, що єдиною підставою для задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів є зміна прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та визначення розміру аліментів на одну дитину не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не довів підстави позову про збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 05 квітня 2016 року, то йому у позові слід відмовити.

Апеляційний суд звертає увагу, що Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти в розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, то сплачений ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1261,30 грн. відповідно до квитанції №9 від 09 листопада 2020 року за подання апеляційної скарги підлягає відшкодуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1261,30 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк