Справа № 445/1399/20 Головуючий у 1 інстанції: Пилип"як П.В.
Провадження № 22-ц/811/2627/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 17 серпня 2020 року в складі судді Пилип`юк П.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

встановила:

У серпні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, просила стягнути борг в сумі 207175,49 грн. за договором позики.

Одночасно з позовною заявою позивачка подала заяву про забезпечення позову, у якій просила накласти арешт у вигляді заборони відчуження, заборони користування, здійснення опису, передачі на відповідальне зберігання автомобіля HONDA CR-V, 2001 року випуску, VIN НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначала, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач матиме можливість відчужити вищевказаний транспортний засіб, що в свою чергу утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у майбутньому.

Оскаржуваною ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 17 серпня 2020 року у задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила позивачка ОСОБА_1 , з такою не погоджується, вважає її незаконною та необґрунтованою.

В апеляційній скарзі зазначає, що заява про забезпечення позову містила достатньо інформації щодо предмета забезпечення, а обґрунтування такої зводилися до можливості відповідача відчужити транспортний засіб, що могло б утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому.

Покликається на те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, відтак накладення арешту на транспортний засіб буде необхідним і єдиним способом забезпечити виконання рішення в майбутньому.

Обраний спосіб забезпечення позову є співрозмірним із предметом спору.

Просить скасувати ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 17 серпня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

Учасники справи в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи із такого.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд виходив з того, що позивачкою не надано доказів, які б свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Зокрема, відсутні докази того, що відповідач збирається продати чи іншим чином відчужити належний йому автомобіль.

Крім цього, суд зазначив, що позивачка не надала відомості щодо вартості автомобіля, на який просить накласти стягнення, тому суд позбавлений можливості оцінити співмірність заявленого заходу забезпечення позову з розміром позовних вимог позивача.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує таке.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

З огляду на викладене, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вінзвернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п. 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, колегія суддів констатує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування певного виду забезпечення позову.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Підставність заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст. 12 ЦПК України.

Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, колегія суддів констатує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування певного виду забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Золочівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Тобто позовні вимоги є майновими, оскільки позивачка просить стягнути з відповідача борг за договором позики, укладеним між ними 24.12.2018 в розмірі 2000 доларів США, стверджуючи про неповернення коштів у зазначений в договорі строк, а також відсотків за користування позикою в розмірі 200 доларів США.

Крім цього, позивачка зазначає, що у період з 03.02.2019 по 03.04.2020 надала відповідачу у борг кошти в розмірі 139059,52 грн., шляхом здійснення грошових переказів на рахунки відповідача у банківських установах.

Згідно із відповіддю Головного сервісного центру МВС № 31/884аз від 30.07.2020, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобі, станом на 30.07.2020 за ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб HONDA CR-V, 2001 року випуску, VIN НОМЕР_1 .

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, який має майновий характер, при цьому під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, колегія суддів приходить переконання, що висновок суду про відсутність підстав для задоволення заяви є незаконним, оскільки забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, як процесуальний захід, покликаний та зможе забезпечити ефективний захист прав та законних інтересів позивачки, з врахуванням відносин, які склалися між сторонами.

На переконання колегії суддів, обраний спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на відповідне майно є підставним та співмірним із заявленими позовними вимогами, а висновки місцевого суду в цій частині є помилковими, оскільки індивідуальна визначеність майна (його назва, рік та характеристики), як об`єкта цивільних відносин, на яке просить заявник накласти арешт, дає можливість оцінити співмірність заявленого заходу забезпечення позову з розміром позовних вимог.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вразі, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпаде або зміняться обставини, що зумовили його застосування, сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду з питанням скасування заходів забезпечення позову.

Поряд з цим, колегія суддів враховує те, що рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 18.12.2020 частково задоволені позовні вимоги та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 2200 (дві тисячі двісті) доларів США та 3% річних від простроченої суми 2765,51 грн., відтак забезпечення позову буде додатковою гарантією виконання зазначеного рішення суду, у випадку набрання таким законної сили.

При цьому, накладення арешту на нерухоме чи рухоме майно має наслідком заборони укладення будь яких правочинів з приводу визначення його юридичної долі, тому вимоги заяви про заборону відчуження автомобіля до задоволення не підлягають.

В свою чергу, заборона користування автомобілем, як об`єктом цивільних прав, може призвести до невиправданого обмеження майнових прав, відтак заява в цій частині також не є підставною, однак з метою захисту прав позивачки та забезпечення належного виконання ухваленого у справі рішення, у разі набрання ним законної сили, колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, шляхом накладення арешту на автомобіль відповідача.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи

За таких обставин, апеляційний суд приходить висновку, що оскаржувана ухвала суду не може залишатись в силі і підлягає скасуванню, а заяву про забезпечення позову необхідно задовольнити частково.

Керуючисьст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегіясуддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 17 серпня 2020 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль HONDA CR-V, 2001 року випуску, VIN НОМЕР_1 , зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Стягувач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ).

Боржник: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ).

Повний текст постанови складений 29 грудня 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк