Єдиний номер справи 478/147/19
Провадження 22-ц812/542/20 Головуючий по 1 інстанції Сябренко І.П.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2020р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Гавор В.Б.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 січня 2020р.

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Володимирівська сільська ради Казанківського району Миколаївської області, про визнання заповіту недійсним,

встановила:

У січні 2019р. ОСОБА_1 пред`явив в інтересах ОСОБА_2 позов до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Позивач зазначала, що у зв`язку зі смертю батька - ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку площею 10,22 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Олександрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. При подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини вона дізналась, що батько 09 липня 2018 р. склав заповіт, посвідчений секретарем Володимирівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області Перевєрзєвою С.М., яким належну йому земельну ділянку заповів ОСОБА_3 .

Посилаючись на те, що заповіт складено в момент коли батько не усвідомлював значення своїх дій, оскільки був як фізично так і психологічно не здоровий на ґрунті зловживання алкоголем, позивачка на підставі ст.225 ЦК просила визнати його недійсним.

В подальшому представник позивачки подав до суду заяву в якій доповнив підстави позову, а саме просив визнати недійсним заповіт як з підстав не усвідомлення спадкодавцем значення своїх дій, так і у зв`язку з тим, що підпис на заповіті належить не спадкодавцю.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 січня 2020р. вказану заяву (про доповнення підстав позову) повернено заявнику.

В апеляційній скарзі представник позивачки, посилаючись на незаконність ухвали суду, порушив питання про її скасування.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з того, що заявник подав заяву про доповнення підстав позову після закінчення підготовчого засідання, а тому наявні підстави, передбачені ст.49 ЦПК для повернення цієї заяви заявнику.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ч.3 ст.49 ЦПК до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

За правилами ч.5 ст.49 ЦПК у разі подання заяви, передбаченої ч.3 ст.49 цього Кодексу до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі поданої у січні 2019р. позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 18 лютого 2019р. відкрито провадження у цивільній справі, визначено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2019р. закрито підготовче провадження по даній справі з призначенням її до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 16 січня 2020р.

30 січня 2020р. у Казанківському районному суді Миколаївської області зареєстровано заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про доповнення підстав позову до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, яку було підписано заявником 29 січня 2020р.

У вказаній заяві зазначено, що підтвердження відправлення цієї заяви учасникам справи додається.

В матеріалах справи (т.1 а.с.245) містяться дані про здійснене ОСОБА_1 поштове відправлення 29 січня 2020р. документів на адресу відповідачки ОСОБА_3 та третьої особи Володимирівська сільська ради Казанківського району Миколаївської області.

Отже, передбачених ч.5 ст.49 ЦПК підстав для повернення заяви про доповнення підстав позову заявнику не було, так як факт направлення цієї заяви учасникам справи не спростовано, а положення даної норми права пов`язують можливість застосування таких наслідків лише за наявності таких обставин.

До того ж виходячи зі змісту оскаржуваної ухвали, повернення заяви про доповнення підстав позову не пов`язувалось судом із не наданням доказів її направлення учасникам справи.

Наслідки пропущення процесуального строку, а строк встановлений ч.3 ст.49 ЦПК для подачі заяви про зміну (доповнення) підстави позову є строком встановленим законом (ст.120 ЦПК), як і його поновлення врегульовані ст.ст.126,127 ЦПК.

Крім того, ч.3 ст.44 ЦПК передбачене право суду залишати без розгляду або повертати скаргу, заяву, клопотання у разі зловживання учасником справи процесуальними правами.

З огляду на вищенаведені мотиви оскаржувана ухвала в силу п.4 ч.1 ст.379 ЦПК підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.367,374,379,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 30 січня 2020р. скасувати, а справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених ст.389 ЦПК протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови виготовлено 15 квітня 2020р.

Головуючий: Судді: