Справа № 2-9/11 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/1804/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 15 травня 2020 року в складі судді Ясиновського Р.Б. у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

встановила:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах недієздатного ОСОБА_2 із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заяву обґрунтовував тим, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03 грудня 2012 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2013 року, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 551 875, 00 грн. витрат на поліпшення будинку АДРЕСА_1 , а також судові витрати в розмірі 3457,2 грн. На підставі зазначеного рішення 22.10.2013 Жовківський районний суд Львівської області видав виконавчий лист №2-9/11. Постановою державного виконавця Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Чорним В.С. від 17.04.2019 відкрито виконавче провадження № 58925599. Вважає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, оскільки строк його пред`явлення до виконання становить до 11.09.2014, водночас із заявою про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_4 звернулася лише 17.04.2019.

Просив визнати виконавчий лист виданий Жовківським районним судом Львівської області 22.10.2013 таким, що не підлягає виконанню.

Оскаржуваною ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 15 травня 2020 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 2-9/11, виданого Жовківським районним судом Львівської області 22.10.2013 року таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 , вважає ухвалу такою, що не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі покликається на те, що стаття 4 ЗУ «Про виконавче провадження» імперативно визначає, що повинен містити виконавчий документ. Зокрема, у виконавчому листі зазначається строк пред`явлення рішення до виконання.

При цьому, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Так, до процесуально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, належить пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення.

Просить скасувати ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 15 травня 2020 рокута постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Учасники справи в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист Жовківського районного суду Львівської області № 2-9/11 від 22.10.2013 з часу набуття чинності ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції № 1404-VIII підлягає пред`явленню до примусового виконання протягом трьох років, тому з врахуванням положень цього закону кінцевим строком повторного пред`явлення спірного виконавчого документа до виконання було 30.11.2019.

При цьому, виконавчий документ повторно пред`явлений до виконання 17.04.2019, тобто в межах трирічного строку, передбаченого ст. 12 Закону №1404-VIII, а відтак постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2019 винесена із дотриманням вимог закону.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує таке.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Судом встановлено, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03.12.2012, справі № 2- 9/11, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.09.2013, стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 551 тис. 875 грн. витрат на поліпшення будинку АДРЕСА_1 та 3457,20 судових витрат (а.с. 6-15).

Тобто рішення набрало законної сили 11.09.2013.

На виконання зазначеного рішення 22.10.2013 Жовківський районний суд Львівської області видав виконавчий лист № 2- 9/11, у якому зазначено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 11.09.2014 (а.с. 16).

05.11.2013 (в межах строку пред`явлення до виконання) на адресу Замостянського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції надійшла заява стягувача ОСОБА_4 про примусове виконання виконавчого листа Жовківського районного суду Львівської області № 2- 9/11 від 22.10.2013, на підставі якої державним виконавцем було відкрите виконавче провадження № 40602228 (а.с. 31).

В подальшому, 14.04.2014 державним виконавцем на підставі п. 10. ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження (в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 40602228, копію якої разом із оригіналом виконавчого документа скеровано для подальшого виконання у Жовківський районний відділ державної виконавчої служби за місцем знаходження майна боржника (а.с. 32).

25.04.2014 державним виконавцем Жовківського РВ ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43122709 із примусового виконання цього ж виконавчого документа.

29.11.2016 державним виконавцем на підставі п. 9 ч. І ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, в рамках ВП № 58925599 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві і у вказаній постанові зазначено строк повторного пред`явлення - 29.11.2019. Копію постанови скеровано сторонам для відома.

Вказана постанова сторонами виконавчого провадження не оскаржувалась.

17.04.2019 ОСОБА_4 звернулася до Жовківського районного ВДВС із заявою про поновлення виконавчого провадження і прийняття виконавчого листа до виконання (а.с. 36).

Цього ж дня державний виконавець відкрив виконавче провадження (а.с. 37).

Як вбачається з матеріалів справи, після відкриття виконавчого провадження, згідно постанови від 12.11.2019 проведено опис та арешт майна (коштів) боржника (а.с. 19 зворот).

Звертаючись із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, боржник зазначає, що строк пред`явлення такого до виконання становить до 11.09.2014, при цьому із заявою про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_4 звернулася лише 17.04.2019.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 431 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинний на час ухвалення заочного рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 грудня 2012 року у даній справі та видачі виконавчого листа, втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року №1404-VIII).

Згідно із ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року) виконавчі листи та інші документи могли бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року №1404-VIII) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Аналіз пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що цей закон застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII, тобто для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Крім цього, згідно висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі №553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18), тлумачення пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», щодо того, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, дозволяє зробити висновок, що цей строк застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Схожі за змістом положення були передбачені і у ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який втратив чинність.

Натомість, звертаючись із відповідною заявою та просячи про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 зазначає лише про відкриття виконавчого провадження Жовківським районним ВДВС, яке мало місце в квітні 2019 року, упускаючи при цьому пред`явлення стягувачем виконавчого документа до виконання у Замостянський ВДВС Вінницького міського управління юстиції та вчинення у межах відповідного виконавчого провадження, виконавчих дій.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить беззаперечного висновку про те, що строк пред`явлення спірного виконавчого документа до виконання не сплив станом на час подання стягувачем вперше заяви про примусове виконання виконавчого листа, в подальшому такий виконавчий лист був скерований для виконання у Жовківський районний відділ державної виконавчої служби за місцем знаходження майна боржника, тому станом на час набрання чинності ЗУ «Про виконавче провадження» у новій редакції №1404-VIII (05.10.2016), не сплив строк на пред`явлення його до виконання.

Поряд з цим, враховуючи факт повернення 29.11.2016 виконавчого документа стягувачеві та зазначення строк повторного пред`явлення 29.11.2019, колегія суддів погоджується з тим, що оскільки строк пред`явлення до виконання виконавчого документа не сплив на час набрання чинності ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, до примусового виконання виконавчого листа у даній справі необхідно застосовувати трирічний строк.

Доводи апеляційної скарги є суб`єктивним трактуванням апелянтом норм матеріального та процесуального права, тому підстав для її задоволення немає.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 15 травня 2020 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 29 грудня 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк