Справа № 550/488/19
Провадження № 2/550/8/20
У Х В А Л А

Іменем України

23 грудня 2020 року смт.Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Антонова А.А., за участю секретаря судового засідання Байрачної Н.В., представника ОСОБА_1 адвоката Довбиша О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань об`єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики грошових коштів від 25 березня 2016 р., -

У С Т А Н О В И В :

В провадженні Чутівського районного суду Полтавської області перебуває об`єднана цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики грошових коштів від 25.03.2016 (далі - договір позики від 25.03.2016).

22.04.2019 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу в розмірі 1 469 753 грн. 74 коп. за договором позики від 25.03.2016.

Ухвалою від 23.04.2020 на належний ОСОБА_1 житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , накладений арешт.

Ухвалою від 23.05.2020 на належну ОСОБА_1 нежитлову будівлю магазину, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , накладений арешт.

26.06.2019 представник ОСОБА_1 адвокат Говорова С.Л. звернулась до суду з клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи стосовно підпису ОСОБА_1 на договорі позики від 25.03.2016.

26.06.2019 представник ОСОБА_1 адвокат Говорова С.Л. звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики від 25.03.2016.

Ухвалою від 10.07.2019 провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу об`єднана в одне провадження із зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики від 25.03.2016.

05.08.2019 представник ОСОБА_1 адвокат Довбиш А.С. звернувся до суду з клопотанням про призначення почеркознавчої експертизи стосовно підпису ОСОБА_1 на договорі позики від 25.03.2016.

Ухвалою від 13.11.2019 по справі призначено проведення судово-почеркознавчої експертизи стосовно підпису ОСОБА_1 на договорі позики від 25.03.2016.

Відповідно до висновку експерта № 2125 від 23.07.2020 підпис від імені ОСОБА_1 у договорі позики від 25.03.2016 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

За проведення почеркознавчої експертизи представник ОСОБА_1 адвокат Довбиш А.С. сплатив 9 577 грн.

22.12.2020, до початку розгляду справи по суті, ОСОБА_2 надав заяву про відмову від позову до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

23.12.2020, до початку розгляду справи по суті, представник ОСОБА_3 адвокат Довбиш А.С. надав заяву про відмову від позову до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики від 25.03.2016.

В судовому засіданні 23.12.2020 адвокат Довбиш А.С. просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 577 грн., сплачених ним за проведення почеркознавчої експертизи, та 15 000 грн. в рахунок судових витрат по наданню професійної правничої допомоги.

У п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України визначено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч. 1-3 та 5 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Суд приймає відмову ОСОБА_2 від його позову до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Суд також приймає відмову представника ОСОБА_1 адвоката Довбиша А.С. від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики від 25.03.2016, т.я. дана відмова не суперечить інтересам ОСОБА_1 .

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи, що судом прийняті заяви ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1 адвоката Довбиша А.С. про відмови від позовів, суд, відповідно до положень ст.ст. 206 ч. 3, 255 ч. 1 п. 4 ЦПК України, закриває провадження по об`єднаній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики від 25.03.2016.

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Довбиша О.С. про скасування арештів, накладених ухвалами від 23.04.2019 та 23.05.2019 на належне ОСОБА_1 нерухоме майно - житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , та на нежитлову будівлю магазину, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , підлягає задоволенню, т.я. суд закриває провадження у справі.

У ч. 1 та 3 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

У зв`язку з тим, що до початку розгляду справи по суті ОСОБА_2 відмовився від свого позову, поданого до ОСОБА_1 , а представник ОСОБА_1 адвокат Довбиш О.С. відмовився від зустрічного позову, поданого ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , суд, відповідно до приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України, вважає необхідним повернути позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з державного бюджету по 50 % судового збору, сплаченого ними при поданні позовів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 142 ЦПК України, на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 9 577 грн., що були сплачені 20.12.2019 представником ОСОБА_1 адвокатом Довбишем О.С. згідно квитанції № 0.0..1 за проведення судово-почеркознавчої експертизи по справі за позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, т.я. ОСОБА_2 відмовився від даного позову до початку розгляду справи по суті.

Стосовно стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу, яка йому надавалась адвокатом Довбишем О.С., суд зазначає наступне.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

У ч. 1 ст. 26Закону № 5076-VI визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу суду надана квитанція № 5490 від 01.07.2019, відповідно до якої він сплатив адвокату Довбишу ОС. 15 000 грн.

Доказів укладення договору про надання правничої допомоги між ОСОБА_1 і адвокатом Довбишем О.С., а також вартості робіт (наданих послуг) за цим договором, акту виконаних робіт (надання послуг) на виконання зазначеного договору (із визначенням дати виконаної роботи (наданої послуги) та вартості виконаної роботи (наданої послуги)) та акту приймання-передачі наданої правової допомоги суду не надано.

Дослідивши надані докази стосовно надання ОСОБА_1 професійної правничої допомоги та понесених ним витрат на надання йому цієї допомоги, суд, на підставі вимог ст.ст. 137 та 141 ЦПК України та ст.ст. 1, 19 та 26 Закону № 5076-V, прийшов до висновку, що вимога щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 64, 137, 141, 142, 206, 255, 260, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 1, 19, 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 від позову.

Закрити провадження в частині зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики грошових коштів від 25 березня 2016 р. у зв`язку з відмовою представника ОСОБА_1 адвоката Довбиша Олександра Сергійовича від позову.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 23 квітня 2020 р. на належний ОСОБА_1 житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 23 травня 2020 р. на належну ОСОБА_1 нежитлову будівлю магазину, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Чутівському районі Полтавської області повернути ОСОБА_2 50 % сплаченого ним судового збору згідно квитанції № 0.0..1 від 22 квітня 2019 р., виданої АТ КБ "ПриватБанк", що становить 4 802 грн. 50 коп.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Чутівському районі Полтавської області повернути ОСОБА_1 50 % сплаченого ним судового збору згідно квитанції № 4813 від 25 червня 2019 р., виданої АТ "Полтава-банк", що становить 4 802 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 577 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи.

Копію ухвали суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після його проголошення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копію ухвали суду надіслати протягом 2 днів з дня її складення у повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чутівський районний суд Полтавської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений 28.12.2020.

Суддя А. А. Антонов