Провадження № 2-з/643/157/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря Хотян К.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, поданою до відкриття провадження у справі, в якій просить заборонити відчуження у будь-який спосіб, передачу в оренду, до статутних капіталів юридичних осіб та в іпотеку нерухомого майна, зареєстрованого за ОСОБА_2 , а саме квартири АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти щодо квартири АДРЕСА_1 , будь-які дії щодо здійснення реєстрації місця проживання, місця перебування у вказаній квартирі будь-яких осіб, їхнього вселення до вказаної квартири, а також виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з наведеної квартири.

В обґрунтування зазначеної заяви заявник посилається на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 буде подано до Московського районного суду м.Харкова позовну заяву про визнання неправомірними дій акціонерного товариства «Мегабанк», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса ХМНО Куксіна С.Ю. щодо скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , здійснення державної реєстрації такого права за ОСОБА_2 , а також відновлення становища позивачів, яке існувало до порушення їх права власності. АТ «Мегабанк» не мав законних підстав для посвідчення договору купівлі-продажу квартири та внесення на його підстав змін про власника квартири до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому такі дії відповідачів є протиправними. Вважає, що існують реальні ризики незаконного відчуження відповідної квартири , оскільки в мережі інтернет наявні рекламні оголошення про продаж спірної квартири.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів заяви, на підставі іпотечного договору від 27 вересня 2012 року № 42/2012-МК-UАН-3 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 передали Публічному акціонерному товариству «Мегабанк» в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала їм на праві власності.

Вказана квартира була передана в іпотеку на забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «МеталгрупХарків» зобов`язань за кредитним договором від 27 вересня 2012 року № 42/2012-МК-UАН, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Мегабанк» на суму 2 700000,00 грн.

Згідно копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано від 23.06.2016року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 з 23.06.2016року належить на праві власності ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 23.06.2016, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу.

Постановою Верховного суду від 05.02.2020 року у спарві №643/1674/17 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до АТ «Мегабанк», ОСОБА_2 про визнання договору недійсним було скасовано рішення Московського районного суду м.Харкова від 21.05.2019року та постанову Харківського апеляційного суду від 22.10.2019року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1, 4 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Підстав для призначення розгляду у судовому засіданні заяви про забезпечення позову з викликом сторін, суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України згідно приписів якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (пункт 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Разом з тим, звертаючись з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 не наведено обґрунтованих підстав для застосування заходів забезпечення позову, що позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також доказів того, що існують ризики відчуження відповідачами майна та що власник квартири має намір її відчужити, суду не надано

Крім того, вид забезпечення позову, про який просить позивач у своїй заяві, зокрема, заборонити будь-яким іншим особам вчиняти щодо квартири АДРЕСА_1 , будь-які дії щодо здійснення реєстрації місця проживання, місця перебування у вказаній квартирі будь-яких осіб, їхнього вселення до вказаної квартири, стосується невизначеного кола осіб, що є неприпустимим, оскільки відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням того, що за своїм змістом забезпечення позову, як заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів сторін.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Довготько Т.М.