Справа № 504/4252/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2020 р. смт. Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Добров П.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області суду з вказаним позовом.

Подана заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 ЦПК України.

Так, позовна заява повинна містити серед інших відомостей і зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до пункту 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

В своїй позовній заяві позивач зазначає, що після смерті його бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 9,31га, та надав копію сертифікату на право на земельну частку (пай) від 03.12.1998 року. Однак, позовна заява не містить обґрунтування обставин щодо набуття права на вказану земельну частку (пай) померлим спадкодавцем на спірну земельну ділянку за життя та посилання на докази цих обставин (зокрема, наприклад докази, що ОСОБА_2 при житті була включена до списку КСП «Кубанський», які виявили бажання отримати сертифікати на право на земельні частки).

Також, відповідно до вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. На даний час сума збору становить 840,80грн.

Виходячи з вищевикладеного, заявникові необхідно надати документи, що підтверджують обґрунтування обставин позовної заяви та документи, що підтверджують сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивач при наданні до суду квитанції про сплату судового збору має врахувати, що сума сплаченого судового збору повинна бути зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

З огляду на викладене, вказана заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - залишити без руху та надати строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачами даної ухвали.

Роз`яснити позивачам, що в разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П.В. Добров