Номер справи 623/4106/20
Номер провадження 2/623/1158/2020
РІШЕННЯ

іменем України

28 грудня 2020 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Одарюка М.П.,

за участі секретаря судового засідання Костенко В.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ізюм справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2020 року позивачка звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому просить суд скасувати арешт з всього майна, яке належало ОСОБА_2 , що був накладений 06 серпня 2015 року Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, номер запису про обтяження 10741373.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 06 серпня 2015 року Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області було наложено арешт на все майно боржника в межах суми стягнення , що належить ОСОБА_2 . Відповідно листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління юстиції ( м. Харків) № 63862 від 17 листопада 2020 року у відділі не перебувають на виконанні виконавчі документи де боржником є ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 належала на праві власності 1/3 частина квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . На теперішній час позивачка, як дружині померлого та спадкоємиця не має можливості переоформити частини квартиру, в зв`язку з тим, що на майно померлого ОСОБА_2 накладено арешт.

У відзиві наданому відповідачем на адресу суду 16 грудня 2020 року, відповідач просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, оскільки на виконанні у відділу перебувало виконавче провадження № 48358008 з примусового виконання виконавчого напису № 1621, виданого 25.12.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 , в рахунок задоволення вимог стягувача - заставодержателя - ПАТ КБ " Надра" заборгованості в сумі 463216,70 грн. 06.08.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано строк для добровільного виконання рішення суду. На вимогу стягувача, одночасно з відкриттям виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, інформацію про що було внесено до відповідних державних реєстрів обтяжень майна. Під час здійснення виконавчого провадження було встановлено, що спірна квартира є предметом іпотеки.28.09.2015 року за вих. № 6553/03-50/3 до відділу надійшла заява ОСОБА_2 , в якій згоду на звернення стягнення на спірну квартиру не надано та станом на день вказаного звернення інше нерухоме майно за ним не значилось.Враховуючи вищевикладене, керуючись п.9 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Твердження позивача щодо обов`язку державного виконавця зняти арешт з майна ОСОБА_2 у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачеві є помилковим, оскільки вимоги ст. 50 ЗУ " Про виконавче провадження" не поширюються на випадки завершення виконавчих проваджень з підстав визначених ст. 47 закону - коли виконавчий документ повертається стягувачеві. Станом 14.12.2020 року інформація про сплату заборгованості за договором іпотеки до відділу не надходила; грошові кошти, як оплата виконавчого збору за постановою № 48358008 від 14.08.2015 на депозитний рахунок не надходили. Отже скасування арешту майна при доведенні наявності у боржника невиконаних зобов`язань фінансового характеру, не має під собою правового підгрунття та може призвести до порушення прав та законних інтересів стягувачів та держави.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.11).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 22 вересня 1984 року ( а.с.12).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 28 листопада 2017 року посвідченого нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1581 ОСОБА_2 належала 1/3 частина житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.13).

Як видно зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №231469018, сформованої 06.11.2020 року 06.08.2015 року Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 (реєстраційний номер обтяження 23540943) (а.с.4 оборот).

Наразі, встановлені судом обставини є підставою для висновку, що позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яким є 1/3 частина квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , однак не може реалізувати своє право спадкоємця з огляду на те що зазначене майно перебуває під арештом, як власність ОСОБА_2 , що накладений Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції в Харківській області 10.08.2015 року на виконання виконавчого провадження я № 48358008 з примусового виконання виконавчого напису № 1621, виданого 25.12.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 , в рахунок задоволення вимог стягувача - заставодержателя - ПАТ КБ " Надра" заборгованості в сумі 463216,70 грн.

Відповідно до правил статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 4.17. п 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, «якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва затримується до зняття арешту».

Враховуючи норми частини 2 статті 1220 ЦК України про те, що часом відкриття спадщини є день смерті особи, то саме з цього дня позивачу належить спадщина після померлого ОСОБА_2 .

З огляду на те, що позивач є спадкоємцем майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , то за встановлених судом обставин відсутності підстав для обтяження майна, має право на отримання у власність спадкового майна. Однак та обставина, що спадкове майно перебуває під арештом, є порушенням її законних прав та інтересів.

Згідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Правилами статті 391 ЦК України встновлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (далі - «Інструкція №512/5») в редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Згідно з приписами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

Отже, відповідно до зазначеної статті й Інструкції №512/5 Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) завершуючи виконавче провадження №48358008 (в рамках якого було накладено арешт на все майно позивача) повинен був зняти арешт при поверненні виконавчого документа стягувачу, проте відповідачем цього зроблено не було .

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що не зняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

Отже, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про зняття арешту з майна підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 89, 259, 264, 265 ЦПК України,суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт всього майна ОСОБА_2 , що був накладений 06 серпня 2015 року Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайцонного управління юстиції Харківської області , номер запису про обтяження 10741373.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя М.П. Одарюк