КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/9981/2020 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційні скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним та скасування рішення наглядової ради,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом та просив суд першої інстанції визнати недійсним та скасувати рішення наглядової ради.

Одночасно зі зверненням до суду з позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позову, а також не забезпечить ефективний захист або поновлення його порушених прав, за захистом яких він звернувся.

На підставі викладеного в заяві про забезпечення просив суд першої інстанції вжити наступні заходи забезпечення позову:

- зупинити дію рішення Наглядової ради Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 17 червня 2020 року, яким затверджено результати конкурсного відбору кандидата на посаду Голови правління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та визначено ОСОБА_2 переможцем конкурсного відбору кандидата на посаду Голови правління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до вирішення по суті спору у даній справі;

- заборонити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» та його органам управління та контролю (вищий орган, наглядова рада, правління, їх керівникам, членам, учасникам, службовим та/або посадовим особам) вчиняти усі та будь-які дії, спрямовані на призначення ОСОБА_2 керівником та/або підписантом юридичної особи Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», зокрема, але не виключно, заборонити проводити загальні збори учасників та/або засідання і приймати (вирішувати, голосувати) питання, пов`язані з призначенням ОСОБА_2 на посаду Голови правління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до вирішення по суті спору у даній справі;

- заборонити суб`єктам державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (в тому числі Міністерству юстиції України, його структурним підрозділам та територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, обласним, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам юридичних осіб, громадських формувань, приватним та державним нотаріусам, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, іншим уповноваженим суб`єктам державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань) проводити реєстраційні дії щодо відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо скасування та/або зміни реєстраційних дій та/або записів стосовно керівника та/або підписанта Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», зокрема, але не виключно, заборонити проводити реєстраційні дії щодо реєстрації (внесення, зазначення, призначення) ОСОБА_2 керівником та/або підписантом юридичної особи Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до вирішення по суті спору у даній справі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено та зупинено дію рішення Наглядової ради Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 17.06.2020 року, яким затверджено результати конкурсного відбору кандидата на посаду Голови правління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та визначено ОСОБА_2 переможцем конкурсного відбору кандидата на посаду Голови правління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до вирішення по суті спору у даній справі; заборонено Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» а його органам управління та контролю (вищий орган, наглядова рада, правління, їх керівникам, членам, учасникам, службовим та/або посадовим особам) вчиняти усі та будь-які дії, спрямовані на призначення ОСОБА_2 керівником та/або підписантом юридичної особи Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», зокрема, але не виключно, заборонити проводити загальні збори учасників та/або засідання і приймати (вирішувати, голосувати) питання, пов`язані з призначенням ОСОБА_2 на посаду Голови правління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до вирішення по суті спору у даній справі; заборонено суб`єктам державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (в тому числі Міністерству юстиції України, його структурним підрозділам та територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, обласним, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам юридичних осіб, громадських формувань, приватним та державним нотаріусам, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, іншим уповноваженим суб`єктам державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань) проводити реєстраційні дії щодо відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо скасування та/або зміни реєстраційних дій та/або записів стосовно керівника та/або підписанта Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», зокрема, але не виключно, заборонити проводити реєстраційні дії щодо реєстрації (внесення, зазначення, призначення) ОСОБА_2 керівником та/або підписантом юридичної особи Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до вирішення по суті спору у даній справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, АТ «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про забезпечення позову жодним чином не обґрунтував, як саме невжиття заходів забезпечення позову ускладнить виконання рішення суду та не послався на конкретні обставини, з якими пов`язувалося б утруднення чи неможливість виконання рішення суду.

Також банк зазначає, що предметом оскарження у даній справі є рішення уповноваженого органу банку, яке є проміжним та за своїми правовими наслідками само по собі не може призвести до зміни керівника банку, що свідчить про відсутність загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у даній справі.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, АТ «Державний ощадний банк України»просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 в якому зазначено, що оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права та не може бути скасована з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі.

Також у відзиві зазначає, що у випадку не вжиття заходів забезпечення позову та ухвалення можливого рішення суду на користь позивача, останній буде позбавлений можливості поновити права, які були порушені оскаржуваним рішенням та необхідно буде ініціювати низку судових спорів, спрямованих на визнання недійсними значної кількості актів, договорів, наказів та реєстраційних дій, які вчинятимуться на виконання оскаржуваного рішення Наглядової ради.

В судовому засіданні представник АТ «Державний ощадний банк України» адвокат Кокольський С.І.підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник третьої особи адвокат Степанова О.С. підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився. Надіслані судові повістки про виклик в судове засідання повернулись до суду з відміткою про відсутність ОСОБА_1 за вказаною адресою, що відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України вважається належним його повідомленням.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Як вбачається з матеріалів справи, учасники справи не повідомляли суд апеляційної інстанції про зміну місця знаходження, а тому судові повістки-повідомлення надсилалися на останні відомі суду адреси, які були зазначені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неявка інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового розгляду не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення враховуючи таке.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що існують обґрунтовані ризики того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, зважаючи на те, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами та не є забороненими.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи таке.

Згідно із ч.ч. 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, для вжиття заходів забезпечення позову суд повинен не лише перевірити законність та необхідність вжиття таких обмежень суб`єктивних прав відповідача, а й перевірити достатність доказів, які надаються позивачем на обґрунтування необхідності вжиття таких заходів.

З матеріалів справи вбачається, що зміст заяви про забезпечення позову зводиться виключно до цитування норм процесуального права, яким передбачено право суду вжити необхідні заходи забезпечення позову з метою забезпечення реального виконання можливого рішення суду та не надано жодного доказу на підтвердження того, що існують ризики невиконання чи утруднення виконання можливого рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову була постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 157, 367, 374, 376, 382, 383, 384 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним та скасування рішення наглядової ради скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним та скасування рішення наглядової ради відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: