Справа № 459/2305/20
Провадження № 2/459/1078/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2020 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Отчак Н.Я.

з участю секретаря Савіцької Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,,

В С Т А Н О В И В :

26.08.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову послався на те, що він являється власником вказаної квартири, а відповідачка, яка є його дочкою, будучи зареєстрованою, житлом не користується і там не проживає з грудня 2009 року, оскільки виїхала на постійне місце проживання в Бельгію та є громадянкою даної держави. Ствердив, що реєстрація відповідачки у цьому житлі призводить до зайвих нарахувань комунальних платежів. Покликаючись на норми цивільного законодавства просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 03.09.2020 р. судом було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

02.12.2020 року підготовче провадження закрито, справа призначалась до судового розгляду по суті на 30.12.2020 року.

30.12.2020 р. будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач та його представник подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідачка, скерувала на адресу суду заяву, яка була відправленою з держави - Королівство Бельгія, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності. Ствердила, що в квартирі батька вона зареєстрована, проте там не проживає з 2009 року, оскільки переїхала в іншу країну (Королівство Бельгія), громадянкою якої вона являється. Зазначила, що визнає позов.

З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що стверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №№ 195725643, 195725735 від 09.01.2020 р., копіями дублікату свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 28.10.2019 р. та договору дарування 3/4 квартири від 09.08.2005 р..

Згідно довідки про склад сім`ї №124 від 02.01.2020 р. та копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , відповідачка зареєстрована у спірній квартирі як дочка.

Відповідно до акту КП «ЧЖКС» від 06.01.2020 р., у спірній квартирі фактично проживає лише позивач.

Відповідно до копії паспорта № НОМЕР_3 , виданого 26.11.2014 р., відповідачка є громадянкою Бельгії.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу).

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону . Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідачка понад встановлені законом строки не проживає у житлі позивача,позовні вимоги визнала, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачці відомі та зрозумілі.

Фактичні обставини справи та наявні докази переконливо свідчать, що тривала відсутність відповідачки зі збереженням реєстрації у даній квартирі призвела до порушення прав та інтересів позивача, який не має змоги повноцінно користуватися та розпоряджатися цим майном, призводить до необхідності нести додаткові витрати на оплату квартирної плати та комунальних послуг, у зв`язку з чим відповідачку слід визнати такою, що втратила право на користування цим житловим приміщенням.

За таких обставин та міркувань суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.

Враховуючи визнання відповідачкою позову в повному обсязі, беручи до уваги задоволення позову, суд, керуючись вимогами ч.1 ст.142, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України дійшов висновку, що з відповідачки в користь позивача слід стягнути 50% судового збору та повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 206, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житлом квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 50% сплаченого судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 копійок.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% сплаченого судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.12.2020 р.

Суддя: Н. Я. Отчак