ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/5532/19 Головуючий суддя І інстанції Колодяжна І. М.
Провадження № 22-ц/818/5765/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають з сімейних відносин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Колодяжної І.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу, як батька з актового запису про народження дитини,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про виключення відомостей про нього, як батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису № 4464 від 23.11.2006, складеного Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.09.2006 між сторонами укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач народила доньку ОСОБА_3 . Батьком дитини згідно з ч. 1 ст. 122 СК України, був записаний позивач. Однак, наразі позивач з цим не згоден, оскільки з відповідачем він познайомився у грудні 2005 року, після чого у грудні того ж року він поїхав у Грузію до своїх родичів, де був до кінця січня 2006 року. Повернувшись в м. Харків в березні 2006 року, знов зустрівся з відповідачем, та запропонував їй проживати разом, на що вона поголилася. У квітні чи травні 2006 року відповідач повідомила позивача, що вона вагітна. 23 вересня 2006 року сторони офіційно узаконили їх відносини. Однак, позивач порахував, що на час вагітності відповідача, він не жив з нею та ніяких шлюбних відносин не мав. Коли він став запитувати у відповідача про те, хто батько дитини, між сторонами почали виникати сварки, які призвели до того, що їх шлюб 30.01.2008 було розірвано. На даний час позивач остаточно впевнений, що він не є батьком доньки відповідача.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу, як батька з актового запису про народження дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування скарги зазначив, що суд одностороннє розглянув справу, чим допустив грубе порушення матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд першої інстанції, встановивши, що причиною не проведення експертизи є неявка на експертизу відповідача разом із дитиною, в порушення вимог процесуального закону не надав цим обставинам, а також відповідним доводам позивача, належну правову оцінку. При цьому суд не врахував, що матеріали справи не містять доказів належного повідомлення відповідача про час та місце відбору біологічних зразків з метою проведення вказаної експертизи.

Вказав, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову за недоведеністю є помилковим.

Зауважив, що відповідач жодного разу до експертної установи не з`явилась та не забезпечила прибуття дитини, яка проживає разом з нею, для участі у відборі зразків крові. Про поважність причини неявки до експертної установи відповідач суду не повідомляла. Натомість позивач неодноразово приїздив до Харківського бюро судово-медичних експертиз у визначені експертами дату і час.

Вважає, що суд першої інстанції не надав правову оцінку діям відповідача та її зловживанням процесуальними правами.

Учасники справи не скористались правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до правила ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

За правилом ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

У статті 131 ЦПК України зазначено про обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) та про причини неявки в судове засідання:

1. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

2. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

3. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 128 та ст. 131 ЦПК України судом апеляційної інстанції на адресу відповідача надсилалися судові повістки.

Також, з огляду на те, що відповідач не отримувала кореспонденцію суду першої інстанції Харківським апеляційним судом на офіційному веб-сайті судової влади України розміщувалось оголошення про виклик ОСОБА_2 в судове засідання.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.09.2006 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3 .

Згідно зі свідоцтвом серії НОМЕР_1 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками вказано: батьком ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва серії НОМЕР_2 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 30 січня 2008 року.

07 листопада 2019 року до суду надійшла заява від позивача про призначення генетичної експертизи.

Ухвалою суду від 05.12.2019 задоволено клопотання позивача, по справі призначена судово генетична експертиза, провадження по справі зупинено та в цей же день копія ухвали направлена учасникам справи.

03 лютого 2020 року до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи.

Ухвалою суду від 25.02.2020 поновлено провадження у справі та в цей же день копія ухвали направлена учасникам справи.

19 березня 2020 року надійшло клопотання представника позивача про призначення повторної судово-генетичної експертизи.

Ухвалою суду від 23.03.2020 задоволено клопотання представника позивача, по справі призначена судово генетична експертиза, провадження по справі зупинено та в цей же день копія ухвали направлена учасникам справи.

13 квітня 2020 року до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи.

15 квітня 2020 року клопотання експерта направлено учасникам справи.

16.06.2020 від експерта з Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Харківській області надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи, у зв`язку з тим, що для відбору порівняльних зразків до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з`явився лише ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та малолітня ОСОБА_3 не з`явились. Станом на 05.06.2020 зразки біологічного матеріалу вказаних осіб до Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС не надходили.

Ухвалою суду від 17.06.2020 поновлено провадження у справі та в цей же день копія ухвали направлена учасникам справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд свої висновки мотивував тим, що не знайшли підтвердження обставини, які дають підстави вважати, що позивач не є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно зі ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік батьком дитини.

Відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Згідно із п.п. 10, 11 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України).

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на те, що факт відсутності кровної спорідненості між ним та ОСОБА_3 мав бути установлений судом на підставі того, що судова експертиза не була проведена з вини відповідача.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не отримувала надіслану судом кореспонденцію, зокрема і копію позовної заяви з додатками, а також ухвали про призначення судової експертизи (а. с. 14, 22, 25, 30, 40, 42, 65, 71, 83). При цьому у справі відсутні докази, що вона умисно не отримувала судові процесуальні документи та судові повістки.

Вказане свідчить про те, що відповідач не була обізнана про розгляд цього спору про батьківство у суді, а тому не може застосовуватись проти неї положення ст. 109 ЦПК України, оскільки під ухиленням від експертизи за змістом сказаної норми та заборони визначеної у ст. 44 ЦПК України заборони зловживання процесуальним правом слід розуміти лише свідомі умисні дії, спрямовані на перешкоджання встановленню істини по справі, яке у даній справі відсутнє.

Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Позивач також не надав доказів неможливості отримати відповідні висновки експертів щодо біологічного походження дитини у позасудовому порядку, або що відповідна його пропозиція до відповідача була нею проігнорована чи вона відмовилася від її проходження. Як пояснила відповідач під час апеляційного розгляду справи вона згідна пройти відповідну експертизу, оскільки для неї це становить питання її честі та гідності.

Також, в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надав суду інших доказів які могли б спростувати його батьківство відносно ОСОБА_3 , народженої сторонами у спільному шлюбі.

Доводи позивача за своїм змістом ґрунтуються на його власних судженнях, тоді як відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на те, що районним судом ухвалено рішення із дотриманням вимог закону, доводи скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення без змін, що не перешкоджає позивачу повторно звернутися до суду, надавши відповідні докази ..

Передбачених ст. 141 ЦПК України підстав для перерозподілу судових витрат не встановлено.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 24 грудня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

О.М. Хорошевський.