Справа № 372/3323/19
Провадження № 2-358/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарях Денисенко Ю.С., Тищенко І.Д.,

представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Щур Олег Іванович, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Одинцова Світлана Олександрівна, Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Яни Олександрівни про визнання недійсними довіреностей та договору купівлі-продажу нерухомого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання недійсними довіреностей та договору купівлі-продажу нерухомого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому зазначає, що на підставі Свідоцтв на право на спадщину за законом, позивачка являлась власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . Крім того вона являлась власником 1/2 частини земельної ділянки, площею 0, 1000 га (1000 кв.м.), яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :06:017:0053, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,1169 га кадастровий номер: :06:017:0054 цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.Іншим співвласником 1/2 частини спірного житлового будинку та земельних ділянок, які розташовані в АДРЕСА_1 був дядько позивачки - ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, а позивачка була єдиним спадкоємцем після смерті дядька. Втім, коли позивачка почала оформлювати спадщину після смерті дядька то дізналася, що житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 та земельні ділянки, площею 0, 1000 га (1000 кв.м.) та 0, 1169 га, які розташовані в АДРЕСА_1 , кадастрові номери: :06:017:0053 і :06:017:0054, на підставі підроблених довіреностей, були відчужені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .. 30.07.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. була посвідчена довіреність, зареєстрована в реєстрі за № 560, якою ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 бути її представником в усіх без винятку питаннях, що стосуються продажу від її імені 1/2 частин вказаних земельних ділянок. Іншим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Одинцовою С.О. 31.07.2014 року була посвідчена довіреність, зареєстрована в реєстрі за № 1119, якою ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_5 бути його представником в усіх без винятку питаннях, що стосуються продажу від імені позивачки 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1000 га (1000 кв.м.) кадастровий номер: :06:017:0053 цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 1/2 частини земельної ділянки, площею 0, 1169 га кадастровий номер: :06:017:0054 цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_1 . Згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського міського нотаріального округу Щуром О.І., ОСОБА_6 , яка діяла за згодою свого чоловіка ОСОБА_7 , придбала за 149 900 грн. у ОСОБА_5 , представника ОСОБА_4 та ОСОБА_8 земельні ділянки площею 0,1000 га (1000 кв.м.) кадастровий номер: :06:017:0053 цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0, 1169 га кадастровий номер: :06:017:0054 цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_1 . На підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського міського нотаріального округу Щуром О.І., ОСОБА_6 , яка діяла за згодою свого чоловіка ОСОБА_7 , придбала за 154 461 грн. у ОСОБА_5 , представника ОСОБА_4 та ОСОБА_8 житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що а ні вона а ні її дядько ОСОБА_8 нотаріальної згоди на укладення правочину не давала. Тому просить в судовому порядку визнати недійсними довіреності та договір купівлі-продажу нерухомого майна, крім того витребувати майно з чужого незаконного володіння.

23 жовтня 2019 року було відкрито підготовче провадження по справі за загальними правилами позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

09 жовтня 2020 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області накладено арешт на земельні ділянки площею 0,1000 га кадастровий номер :06:017:0053 призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,1169 га кадастровий номер :06:017:0054 призначену для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та повідомив, що відповідно до висновку експерта від 28.08.2019 року проведеного Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, підпис в довіреності для продажу часток земельних ділянок не є підписом позивачки.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечив та повідомив, що викладені обставини є безпідставними та не обґрунтованими, надав до суду відзив, який підтримав в судовому засіданні, крім того повідомив, що вже існує рішення суду з приводу заявлених вимог, а сам висновок викладений в рамках кримінального провадження.

Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. судове засідання не з`явилась, надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Інші особи в судове засідання не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направляли, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтв на право на спадщину за законом, ОСОБА_4 являлась власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Також,позивачка являлась власником 1/2 частини земельної ділянки, площею 0, 1000 га (1000 кв.м.), яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :06:017:0053, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 1/2 частини земельної ділянки, площею 0, 1169 га кадастровий номер: :06:017:0054 цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

Крім позивачки, іншим співвласником 1/2 частини спірного житлового будинку та земельних ділянок, які розташовані в АДРЕСА_1 був дядько позивачки - ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області 10 жовтня 1008 року був складений актовий запис № 21.

13 серпня 2014 року на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області позивачу було визначено двохмісячний строк з дня набрання рішенням законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

30.07.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. була посвідчена довіреність, зареєстрована в реєстрі за № 560, якою ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 бути її представником в усіх без винятку питаннях, що стосуються продажу від її імені 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1000 га (1000 кв.м.) кадастровий номер: :06:017:0053 цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 1/2 частини земельної ділянки, площею 0, 1169 га кадастровий номер: :06:017:0054 цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_1 .

Іншим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Одинцовою С.О. 31.07.2014 року була посвідчена довіреність, зареєстрована в реєстрі за № 1119, якою ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_5 бути його представником в усіх без винятку питаннях, що стосуються продажу від імені позивачки 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1000 га (1000 кв.м.) кадастровий номер: :06:017:0053 цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 1/2 частини земельної ділянки, площею 0, 1169 га кадастровий номер: :06:017:0054 цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_1 .

Згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського міського нотаріального округу Щуром О.І., ОСОБА_6 , яка діяла за згодою свого чоловіка ОСОБА_7 , придбала за 149 900 грн. у ОСОБА_5 , представника ОСОБА_4 та ОСОБА_8 земельні ділянки площею 0,1000 га (1000 кв.м.) кадастровий номер: :06:017:0053 цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0, 1169 га кадастровий номер: :06:017:0054 цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_1 .

На підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського міського нотаріального округу Щуром О.І., ОСОБА_6 , яка діяла за згодою свого чоловіка ОСОБА_7 , придбала за 154 461 грн. у ОСОБА_5 , представника ОСОБА_4 та ОСОБА_8 житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Згідно до положень статей 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог частин 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 236 Цивільного кодексу України, моментом недійсності нікчемного правочину є момент його вчинення. Але якщо недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Приписи постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачають, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідно до ст.ст. 215 та 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено.

Згідно ч.1 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до ч.ч.1,2,3,4 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Представником позивача надано до суду висновок експерта від 28.08.2019 року проведеного Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром за результатами почеркознавчої експертизи документів, проведеної у кримінальному провадженні №0000938 від 20.11.2014 року., відповідально до якого підпис у графі «Підпис» від імені ОСОБА_4 в оригіналі довіреності від 30.07.2014 року, зареєстрованій в реєстрі за №560 посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О., якою ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 бути її представником в усіх без винятку питань що стосуються продажу від її імені S частини земельної ділянки площею 0,1000 га, зо розташована: АДРЕСА_1 , надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :06:017:0053, за ціною та на умовах на його розсуд: S частини земельної ділянки площею 0,1169 га, що розташована: АДРЕСА_1 , надана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :06:017:0054; та S частини житлового будинку, що розташований: АДРЕСА_1 ( з правом підписання від її імені відповідних договорів купівлі-продажу вказаних земельних ділянок та договору купівлі-продажу житлового будинку), виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою.

Згідно ч.1 ст.108 ЦПК України експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеними посилання позову на те, що особисто позивачем довіреність на розпорядження її майном не підписувалась і не видавалась, а відповідні нотаріальні дії по посвідченню такої довіреності взагалі не вчинялись.

Крім того видавав і не підписував довіреність від 31 липня 2014 року і ОСОБА_8 , який просто фізично не міг цього зробити, оскільки помер у жовтні 2007 року.

Таким чином, з аналізу доводів учасників справи та наданих доказів на їх підтвердження судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачами склалися правовідносини з приводу визнання довіреності та договорів, укладених з її використанням, недійсними, як укладені поза волею Позивача, які врегульовано нормами ЦК України щодо представництва, недійсності правочинів та захист права власності.

Так, відповідно до статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (стаття 245 ЦК України).

Розгляд цивільних справ здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Доводи позову про те, що почивачка не підписувала оспорювані правочини, зокрема довіреності та договори є переконливими і підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів, а відповідачами об`єктивно не спростовані.

Таким чином, суд вважає встановленим те, що підпис на довіреності не належить ОСОБА_4 , а стороною відповідачів не надано належного спростування вказаних обставин.

Суд погоджується із доводами позову про належність обраного позивачем способу захисту шляхом визнання недійсності довіреності як одностороннього правочину.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК (435-15) необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

З огляну на викладене суд доходить висновку про недійсність довіреності з моменту її видачі від 30.07.2014 року, що була посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О., зареєстрована в реєстрі за № 560, якою, ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 бути її представником в усіх без винятку питаннях, що стосуються продажу від її імені частини земельної ділянки площею 0,1000 га (1000 кв.м.) кадастровий номер: :06:017:0053 цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та частини земельної ділянки, площею 0, 1169 га кадастровий номер: :06:017:0054 цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_1 . Крім того також суд доходить висновку про недійсність довіреності з моменту її видачі від 31.07.2014 року, що була посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Одинцовою С.О., зареєстрована в реєстрі за № 1119, якою ОСОБА_9 уповноважив ОСОБА_5 бути його представником в усіх без винятку питаннях, що стосуються продажу від його імені частини земельної ділянки площею 0,1000 га (1000 кв.м.) кадастровий номер: :06:017:0053 цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та його частини земельної ділянки, площею 0, 1169 га кадастровий номер: :06:017:0054 цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_1 .

Суд вже прийшов до висновку про те, що видана довіреність є недійсною, так як факт її видачі не підтверджено документально. Таким чином всі правочини, вчинені у подальшому на підставі цієї довіреності, також є недійсними, оскільки вчинені не уповноваженою особою поза волею власника, відповідні позовні вимоги є похідними до вже задоволеної судом вимоги.

З огляду на викладене суд доходить висновку про недійсність з моменту укладення договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського міського нотаріального округу Щуром О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 871 та договір купівлі-продажу житлового будинку від 08.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського міського нотаріального округу Щуром О Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 861.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до п.п.21-25 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред`явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна. Разом із тим відплатність придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача. Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця).

У даному випадку суд, аналізуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, надходить до висновку про необхідність застосування положень частини першої статті 388 ЦК України до позовних вимог ОСОБА_4 ..

Відтак, за встановлених обставин та з підстав, передбачених наведеними нормами права, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 , як законний власник будинку та земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , наділена правом витребувати своє майно без визнання за рішенням суду низки правочинів, вчинених щодо цього майна, недійсними, оскільки зазначене майно вибуло із володіння позивача не з її волі іншим шляхом на підставі неіснуючої довіреності, яка у встановленому законом порядку не видавалась, а тому і подальше відчуження майна іншим особам, зокрема ОСОБА_7 , також вважається таким, що відбулося із порушенням вимог закону та майнових прав позивача.

Щодо вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на земельні ділянки та житловий будинок, то ці вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Наслідки недійсності правочинів встановлені ст. 216 ЦК України. Так недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд також може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Тобто основним питанням при виборі із вказаних способів захисту порушених прав в даному випадку є факт перебування позивача з відповідачем у договірних відносинах чи ні.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в а. 3 п. 5, аа. 1-3 п. 10 своєї постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

З огляду на недійсність спірного договору купівлі-продажу вказаних земельних ділянок в силу ст. 216 ЦК України він не породжує жодних правових наслідків, тобто право власності на земельні ділянки за таким договором не перейшло від позивача до відповідачів, а тому отримавши земельні ділянки за недійсним правочином, ОСОБА_6 не набула на них права власності, а ефективним способом захисту права власності ОСОБА_4 у даному випадку є заявлення вимог про скасування державної реєстрації правочину. Проте позивач не заявляла вимог про скасування державної реєстрації правочину, а тому виходячи із положень ст.13 ЦПК України, природи відносин, що склалися між сторонами та тих обставин, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, у задоволенні вимог про визнання права власності на земельні ділянки за недійсним правочином слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивачем частково доведено ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Факт видачі довіреності та укладення договору без згоди позивача на думку суду, є доведеним і очевидним оскільки є наслідком протиправних дій відповідачів.

Судовий збір підлягає стягненню відповідно до ст. 141 ЦПК України.

В порядку статті 263 ЦПК України підлягають скасуванню вжиті заходи забезпечення позову у виді накладеного арешту на земельні ділянки площею 0,1000 га кадастровий номер :06:017:0053 призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,1169 га кадастровий номер :06:017:0054 призначену для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_1 одночасно з набранням рішенням законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 215,216,248 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 81, 141, 158, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати недійсною з моменту видачі довіреність від 30.07.2014 року, що була посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О., зареєстрована в реєстрі за № 560, якою , ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 бути її представником в усіх без винятку питаннях, що стосуються продажу від її імені частини земельної ділянки площею 0,1000 га (1000 кв.м.) кадастровий номер: :06:017:0053 цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та частини земельної ділянки, площею 0, 1169 га кадастровий номер: :06:017:0054 цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_1 .

Визнати недійсною з моменту видачі довіреність від 31.07.2014 року, що була

посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу

Одинцовою С.О., зареєстрована в реєстрі за № 1119, якою ОСОБА_9 уповноважив

ОСОБА_5 бути його представником в усіх без винятку питаннях, що стосуються продажу

від його імені частини земельної ділянки площею 0,1000 га (1000 кв.м.) кадастровий

номер: :06:017:0053 цільове призначення - для будівництва та обслуговування

житлового будинку, господарських будівель і споруд та його частини земельної ділянки,

площею 0, 1169 га кадастровий номер: :06:017:0054 цільове призначення для

ведення особистого селянського господарства, які розташовані в

АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним з моменту укладення Договір купівлі-продажу земельної

ділянки від 08.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського міського

нотаріального округу Щуром О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 871.

Визнати недійсним з моменту укладення Договір купівлі-продажу житлового

будинку від 08.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського міського нотаріального округу Щуром О Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 861.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 судовий збір в сумі 3073 грн.60 коп. на користь Державної судової адміністрації України.

Заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до ухвали Обухівського районного суду Київської області від 09 жовтня 2020 року, а саме накладення арешт на земельні ділянки площею 0,1000 га кадастровий номер :06:017:0053 призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,1169 га кадастровий номер :06:017:0054 призначену для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в АДРЕСА_1 та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна, скасувати після набрання рішення законної сили.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Зінченко