г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/193/18
Номер провадження 2/213/24/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року м.Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Князєвої Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про припинення права власності відповідача на частку квартири та визнання права власності на частку квартири за позивачем,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з вищезазначеним позовом до ОСОБА_3 , посилаючись на те, що з вона є власником 1/ 2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач та третя особа у справі ОСОБА_4 мають у власності по 1/4 частки спірної квартири. 03 травня 2017 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу прийнято рішення, яким частково задоволені позові вимоги ОСОБА_3 : усунуті перешкоди йому в користуванні власністю квартирою АДРЕСА_2 та вселено у зазначену квартиру. На цей час у спірній квартирі зареєстровані: позивач, її неповнолітній син ОСОБА_5 , сестра ОСОБА_4 , племінниця ОСОБА_6 та відповідач у справі ОСОБА_3 . Останній у спірній квартирі не проживає, стосунки між ними неприязні, проживати разом не мають змоги.

Згідно зі звітом про оцінку майна вартість 1/ 4 частки спірної квартири становить 43298 грн, які вона внесла не депозит суду. На підставі ст. 365 ЦК України позивач просить постановити рішення, яким припинити право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло №2906 від 12 квітня 1996 року, та визнати за нею право власності на зазначену частку квартири.

Представник відповідача адвокат Борисов Д.Г. направив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач не бажає припиняти своє право власності на спірну квартиру, яка є єдиним місцем його проживання та реєстрації. У спірній квартирі він не проживав з березня 2013 року через те, що позивач чинила йому перешкоди у користуванні квартирою, що підтверджується рішенням суду по цивільній справі №213/4129/15-ц від 03.05.2017. Його 1/4 частка у спільній частковій власності на спірну квартиру не є незначною в розумінні ст. 365 ЦК України, а виходячи з ч.2 ст. 364 ЦК України, компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. ОСОБА_3 заперечує проти отримання компенсації вартості частки у спірному майні. Бажає користуватися власністю, іншого житла на праві власності не має, є особою з інвалідністю, тому припинення права власності на належне йому майно завдасть останньому істотної шкоди, оскільки отримання грошової компенсації у зазначеному позивачем розмірі не буде достатньою сатисфакцією позбавлення відповідача права на належну йому власність. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а також стягнути з позивача на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати з оплати витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн.

У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомила. Уклала договір з адвокатом Буліч Н.В. про надання правової допомоги у вигляді представництва інтересів в суді при розгляді цієї справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені у позові. Зазначила, що відповідач спірною квартирою не користується, проживає за іншою адресою. Вважає, що частка відповідача у спільному майні є незначною, спільне користування квартирою неможливе, припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, а тому наявні підстави для припинення права власності відповідача на його 1/4 частку в спірній квартирі. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомила.

Судом постановлена ухвала про розгляд справи без участі сторін, представника відповідача та третьої особи.

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

12 квітня 1996 року Акціонерним будівельно-монтажним підприємством «Криворіжаглобуд», згідно з розпорядженням від 03 квітня 1996 року №906, було видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної власності: ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Частки кожного з них не визначені (т.1 а.с.34).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла (т.1 а.с.37). Її спадкоємицею за заповітом є ОСОБА_2 , яка отримала у спадщину 1/4 частку трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.35). Право власності позивача на 1/4 частку квартири зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.33).

У квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованими значаться: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (т.1 а.с.30).

ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності від 17 липня 1996 року на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с.90-91).

ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 3 групи за загальним захворюванням з 01 березня 2017 року (т.1 а.с.104).

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2017 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 , вирішено: усунути перешкоди в користуванні ним власністю квартирою за адресою: АДРЕСА_1 та вселити позивача у зазначену квартиру (т.1 а.с.15-16, 47-48, 95-96, 97). Зазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_3 є власником 1/4 частки спірної квартири.

Позивачем внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області 43 298,00 грн за 1/4 частку майна відповідача, що підтверджується платіжним дорученням та квитанцією №220752447 від 23 лютого 2018 року (т.1 а.с.31,32). Вартість 1/4 частки спірної квартири визначена позивачем відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки (т.1 а.с.17,49).

Згідно з висновком експерта з питань судової оціночно-будівельної експертизи №42-19, складеного 31 липня 2019 року, ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 становить 122166 грн, ринкова вартість 1/4 частки зазначеної квартири відповідно 30541,50 грн (т.2 а.с.34-53).

05 червня 2018 року відповідач уклав з адвокатом Борисовим Д.Г. договір про надання правничої допомоги. Вартість послуг адвоката складає 7000 грн, які було сплачено ОСОБА_3 (т.1 а.с.109-110,111,112).

Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо підстав набуття та припинення права власності на частку у спільному майні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Встановлено, що позивачу, відповідачу та третій особі на праві приватної спільної власності належить квартира АДРЕСА_2 . Позивач та відповідач не можуть дійти згоди щодо володіння та користування спірною квартирою.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 13 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Такий правовий висновок підтверджений Верховним Судом у постанові від 26 грудня 2019 року № 303/4849/16-ц.

У постанові від 18.07.2019 у справі № 210/2236/15-ц Касаційний цивільний суд зауважив, що сама по собі наявність однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови встановлення, що припинення права власності відповідача на частку у спільному майні може завдати істотної шкоди його інтересам як співвласника та членам його сім`ї, не може бути підставою для задоволення позову. При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Позивачем та її представником не доведено перед судом, що виділ належної відповідачу частки в спірній квартирі є неможливим, висновок щодо можливості поділу об`єкта нерухомого майна відсутній.

Також позивач зазначає, що відповідач у спірній квартирі фактично не проживає, однак реалізація права на свободу пересування жодним чином не впливає на обсяг права власності особи, на її повноваження як власника майна, не може слугувати підставою для обмеження особи у праві користування своїм жилим приміщенням, у здійсненні права власності, тим більше підставою для позбавлення відповідного права. Непорозуміння, що виникають між сторонами під час здійснення права спільної часткової власності на майно та проживання, самі по собі не є достатньою підставою для висновку про неможливість спільного користування майном.

Суд вважає, що 1/4 частка у праві власності на нерухоме майно є значною часткою, а припинення права власності відповідача на значну частку в майні, не може бути визнано таким, що не завдасть істотної шкоди інтересам ОСОБА_3 та членам його сім`ї, оскільки така шкода є очевидною.

Окрім того, позивач та її представник не надала належних та допустимих доказів того, що відповідачу належить саме 1/ 4 частка в спільному майні, вказаний факт перед судом не доведено.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог про припинення права власності відповідача на частку у спільному майні. У зв`язку з вищевикладеним відсутні підстави і для визнання за позивачем права власності на 1/4 частку квартири, що належить відповідачу ОСОБА_3 . Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, понесені відповідачем ОСОБА_3 в розмірі 7000 грн, слід стягнути з позивача на користь відповідача, оскільки такі витрати є обґрунтованими та підтверджені відповідними доказами.

Також підлягають поверненню позивачу з депозитного рахунку ТУ ДСА України в Дніпропетровській області грошові кошти в розмірі 43 298,00 грн, попередньо внесені позивачем як вартість частки відповідача в спільному майні.

Керуючись ст.ст. 3, 16, 317, 319, 321, 328, 365 ЦК України, ст.ст. 7, 12, 13, 76-81, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про припинення права власності відповідача на частку квартири та визнання права власності на частку квартири за позивачем відмовити.

Повернути ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області грошові кошти в сумі 43298 (сорок три тисячі двісті дев`яносто вісім) гривень (платіжне доручення ФДОУ АТ «Ощадбанк» № 220752447 від 23 лютого 2018 року).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в сумі 7000 (сім тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 .

Суддя Н. В. Князєва