Справа № 266/6948/19
Провадженя№ 2/266/317/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого-судді - Курбанової Н.М.,

при секретарі - Макогон С.Б.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 01 березня 2007 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області було видано виконавчий лист № 2-414 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.02.2007року і до повноліття дитини. Зазначений виконавчий лист перебуває на виконанні у Лівобережному ВДВС ГТУЮ в Донецькій області. У 2007 році його життя змінилося, життєві обставини склалися так, що за сукупності факторів він зараз знаходиться у скрутному становищі, оскільки має тяжку хворобу, цукровий діабет І типу, та лікарями рекомендовано оформлення групи інвалідності, тому він позбавлений можливості стабільно працювати та забезпечувати себе та свою родину необхідним - одягом, продуктами харчування. Також він мешкає разом з матір`ю, яка є інвалідом за загальною хворобою та яка також страждає на цукровий діабет ІІ типу. В нього наявна заборгованість за комунальні послуги у сумі 4500,00грн., яку він змушений погашати. Таким чином, в нього значно погіршилося матеріальне становище. У зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду і просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_1 для утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі виконавчого листа № 2-414 від 01 березня 2007 року виданого на виконання рішення Приморського районного суду Донецької області, з вказаного розміру 1/4 всіх видів заробітку на 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, пояснив, що в нього з відповідачкою є сумісна дитина, донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шлюб з відповідачкою розірвано. Він мешкає з матір`ю в її будинку, іншої сім`ї не має. З 2007р. він офіційно ніде не працює, живе за кошти матері, йому допомагає батько, він хворіє, потребує лікування, більше дітей в нього не має. З нього стягнуто аліменти у 2007р., він іноді сплачує аліменти, в нього наявна заборгованість, більше 100000,00грн. Він перебував на обліку у центрі зайнятості десь о 2010р., хворіє на цукровий діабет. В 2017-2018р. він не звертався у лікарню, оскільки в нього не має коштів, зараз він планує оформляти інвалідність. В останнє він платив аліменти в минулому місяці у розмірі 100грн., позов просив задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що в неї з позивачем є спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої на її користь стягнуті аліменти, які позивач не сплачує, має велику заборгованість. Вона надала до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, в яких є вирок Орджонікідзевського суду м. Маріуполя від 11.05.2012р., яким позивача визнано винним за ч.1 ст. 164 КК України та в 2019р. призначено кримінальне провадження відносно позивача за ч. 1 ст. 164 КК України. Вона надала підтвердження того, що позивач не звертався до Центру зайнятості, і має заборгованість по аліментам, ОСОБА_1 ухиляється від їх сплати, у задоволенні позову просила відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову належить відмовити, з наступних підстав.

Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст.9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Відповідно до ст. ст. 180-181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з відповіддю на заяву ОСОБА_1 № 13027 від 12.05.20р., Лівобережний відділ державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) повідомив, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання: виконавчого листа № 2-414, виданого 01.03.2007 Приморським районним судом м. Маріуполь, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.02.2007 р. і до повноліття дитини ( НОМЕР_1 ). Виконавчий документ №2-414, виданий 01.03.2007 Приморським районним судом м. Маріуполь вдруге надійшов на виконання до Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ (нині Лівобережний ВДВС м. Маріуполь) з ВДВС Київського РУЮ у м. Донецьк 03.02.2014 із сумою заборгованості станом на 16.12.2013 у розмірі 19221,22 грн. (ВП № 41839133). Згідно даних виконавчих проваджень, повідомлено про розрахунок по аліментам за вищевказаним виконавчим провадженням за період з 16.12.2013р. по 01.05.2020р. Заборгованість за виконавчим документом 2-414, виданим 01.03.2007 Приморським районним судом м. Маріуполь станом на 01.05.2020р., складає 151286,95 грн.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників від 03.03.2018р., боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у ВП № НОМЕР_2 , відкритому на підставі виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя про стягнення аліментів (а.с. 8).

Згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №45080219 накладено арешт на все рухоме майно боржника ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління (а.с. 7).

Згідно з довідками КНП «Маріупольська міська лікарня № 4 ім. І.К. Мацуки» від 21.05.2018р., 29.07.2019р. ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку з 2014р. з діагнозом цукровий діабет І типу (а.с. 9, 17).

Відповідно до виписок з історій хвороби «Міської лікарні № 4 м. Маріуполя» №720/151, № 306, №1011, № 496, №212, № 3392/406 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в ендокринному відділенні з 08.02.2007р. по 26.02.2007р., з 16.04.2007р. по 04.05.2007р., з 17.08.2007р. по 31.08.2007р., з 01.03.2008р. по 07.03.2008р., з 25.01.2010р. по 11.02.2010р., з 24.03.2020р. по 08.04.2020р. (а.с. 10-15, 51).

Згідно з чеками «Азовфарм» від 29.01.2018р. було придбано шприц-ручку на суми 1707,48грн., 324,45грн., 1622,25грн. (а.с. 18).

Згідно з копією амбулаторної карти ОСОБА_4 за період з 31.01.2003р. по 30.08.2007р., остання має діагноз сахарний діабет ІІ типу, ІІІ група інвалідності та знаходилась на стаціонарному лікуванні з 08.12.2014р. по 12.12.2014р., згідно з випискою з історії хвороби № 1631 (а.с. 19-26).

Відповідно до вироку Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполі від 11.05.2012р. ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 164 КК України, злісне ухилення від уплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполі від 09.12.2019р. призначено відкритий судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КК України.

Згідно з розпискою ОСОБА_1 від 13.03.2018р. наданою начальнику Лівобережного ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області, останній повідомлений про обов`язок виплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 в розмірі ј доходів.

Згідно з листом КНП Маріупольської міської ради «Маріупольська міська лікарня № 4 ім І.К. Мацука» від 27.08.2019р., наданого слідчому СВ Лівобережного ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області, ОСОБА_1 знаходиться на Д-обліку у лікаря-ендокрінолога з діагнозом цукровий діабет І типу, неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, в останнє з 25.01.2010р. по 11.02.2010р., щомісячно отримує безкоштовний інсулін, групи інвалідності не має. Хронічне захворювання не перешкоджає працевлаштуванню за певними умовами праці.

Відповідно до листа Маріупольського міського центру зайнятості від 26.07.2019р., наданого слідчому СВ Лівобережного ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області, ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості, за консультацією не звертався.

Згідно з характеристикою ТОВ «Моекс» на ОСОБА_1 за період його праці з 01.07.2014р. по 22.06.2015р., останній на посаді торгового агента проявив себе опосередковано, була виявлена фінансова нечистоплотність, матеріальна шкода ОСОБА_1 була відшкодована.

Згідно з листом головного бухгалтера ТОВ «Моекс» постанова про звернення стягнення з заробітної плати боржника ОСОБА_1 від 25.05.2015р. було отримана 08.06.2015р., тому утримання аліментів проводилось в першу виплату після отримання вказаної постанови.

Згідно з листом директора ТОВ «Спецпромексперт» № 16/08/01 від 16.08.2017р. з ОСОБА_1 були трудові відносини з 16.05.2017р. по 15.08.2017р., виплачена заробітна платня, за вказаний період аліменти не утримувалися, т.я. заяв на утримання аліментів або виконавчий лист не надходили.

Позивач поєднує підстави позову з наступними обставинами, у 2007 році його життя змінилося, він знаходиться у скрутному становищі, оскільки має тяжку хворобу, цукровий діабет І типу, та лікарями рекомендовано оформлення групи інвалідності. Також він мешкає разом з матір`ю, яка є інвалідом за загальною хворобою та яка також страждає на цукровий діабет ІІ типу. В нього наявна заборгованість за комунальні послуги у сумі 4500,00грн., яку він змушений погашати. Таким чином, в нього значно погіршилося матеріальне становище.

Доказів, які б вказували на погіршення стану здоров`я станом на теперішній час позивача та у зв`язку із цим наявності витрат, матеріали справи не містять, а надані позивачем медичні документи свідчать про те, що ОСОБА_1 знаходиться на Д-обліку у лікаря-ендокрінолога з діагнозом цукровий діабет І типу, щомісячно отримує безкоштовний інсулін, групи інвалідності не має. Хронічне захворювання не перешкоджає працевлаштуванню за певними умовами праці.

Сам лише факт того, що позивач хворіє на цукровий діабет, не свідчить про неможливість його працювати, тим більше відсутній висновок медико-соціальної експертної комісії щодо визнання його особою з інвалідністю із забороною праці.

На підтвердження родинних відносин ОСОБА_1 з матір`ю, їх сумісного мешкання, перебування на утриманні позивачем доказів не надано, крім того позивач зазначив, що на теперішній час його утримує матір.

Оскільки позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з нього аліментів змінився його матеріальний стан, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в його житті, що є підставою для зменшення розміру аліментів, суд, з урахуванням того, що ОСОБА_1 на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості не перебуває, позивача було засуджено за ч. 1 ст. 164 КК України та в теперішній час на розгляді в суді перебуває кримінальне провадження за ч. 1 ст. 164 КК України відносно ОСОБА_1 , з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Згідно ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, рішенням суду відмовлено, суд прийшов до висновку про віднесення судових витрат на рахунок держави.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Дата складання повного судового рішення - 09.06.2020 року.

Суддя: Курбанова Н. М.

Відомості щодо учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1

ОСОБА_1 , 1979 року народження, АДРЕСА_2 АДРЕСА_3