ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справа №761/28618/19

Апеляційне провадження № 22-ц/813/9260/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів: Сєвєрової Є.С., Вадовської Л.М.,

розглянув у спрощеному провадженні апеляційну скаргу представника Крилової Олени Леонідівни в інтересах акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2020 року, постановлене під головуванням судді Боярського О.О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 15 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до банку з заявою про отримання банківських послуг та на підставі заяви отримав кредит в розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.

Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 23 квітня 2019 року виникла заборгованість на загальну суму 32 655,84 грн., яка складається з:

-4 385,59 грн. заборгованості за тілом кредиту,

-9 559,89 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту;

-15 329,13 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання;

-1350,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг;

-500 грн. штраф (фіксована частина);

-1531,23 грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати по справі (а.с.1-3).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2020 року у задоволенні позов АТ КБ «Приватбанк» відмовлено (а.с.91-94).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що між сторонами був укладений кредитний договір, за яким виникла заборгованість.

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду та задовольнити позов банку повністю (а.с.99-106).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення не врахував, що підписання відповідачем заяви на видачу кредиту є фактом укладання кредитного договору а дії позичальника з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування відповідно до Умов та правил надання банківських послуг.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Установлені судами фактичні обставини справи

Встановлено, що 15 грудня 2015 року ОСОБА_1 підписана заява-анкета заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку з метою отримання кредиту у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.7).

З наданого банком розрахунку вбачається, що за договором б/н від 15 грудня 2015 року виникла заборгованість станом на 23 квітня 2019 року на загальну суму 32 655,84 грн., яка складається з:

-4 385,59 грн. заборгованості за тілом кредиту,

-9 559,89 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту;

-15 329,13 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання;

-1350,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг;

-500 грн. штраф (фіксована частина);

-1531,23 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-6).

Мотиви, з який виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови якщо судом першої інстанції судове рішення постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про відсутність договірних правовідносин між банком та ОСОБА_1 заслуговують на увагу.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

15 грудня 2015 року відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в заяві позичальника. Таким чином, між банком та позичальником укладено договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином не суперечить чинному законодавству України.

Виписка по рахунку також підтверджує використання кредитного карткового рахунку відповідачем, що підтверджує виникнення кредитних відносин між сторонами.

У постанові від 28 березня 2019 року у справі № 428/2873/17 Верховний Суд зазначив, що підписанням анкети заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг позичальник погоджується з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору; приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком; саме по собі посилання на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин.

У постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 666/388/16-ц Верховний Суд зробив висновок, що посилання на не підписання позичальником Умов та правил надання банківських послуг та не ознайомлення з їх змістом не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин, оскільки з огляду на ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору; а за обставини укладення між сторонами договору приєднання у момент підписання заяви-анкети відповідач мав право вимагати від банку надання умов та правил надання банківських послуг, або відмовитися від укладення кредитного договору у такій формі.

Доводи апеляційної скарги про те, що Умовами та правилами надання банківських послуг встановлено і процентну ставку, про штрафи за прострочку оплати боргу, і відповідальність за прострочення платежів не приймаються як належні для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В заяві на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відсутні умови щодо процентної ставки та відповідальність за прострочення платежів. Однак, знаходження Умов та правил надання послуг на сайті Приватбанку не можуть бути застосовані судом , адже у анкеті-заявці відсутня інформація, що позичальник ознайомлений з умовами, які містяться саме на сайті. Тому відсутні докази того, які ж саме конкретні умови були запропоновані позичальнику при підписанні анкети-заявки, так як на поданому банком екземплярі умов відсутній підпис позичальника.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 червня 2019 року у справі №342/180/17 зауважила, що пересічний спожива банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Враховуючи встановлене колегія суддів приходить до висновку про те, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору .

При встановлених обставинах відсутні підстави для задоволення позовних вимог банку про стягнення процентів та штрафних санкцій за користування кредитними коштами, адже позичальник не підписав жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів. В даному випадку банк має право на повернення виданих коштів та стягнення процентів, передбачених положеннями статей 625 та 1048 ЦК України. Так як таких вимог банк не заявляв, то колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» виключно суми залишку тіла кредиту у розмірі 4385,59 грн.

Судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційна розміру задоволених вимог.

Встановлено, що позивач просив задовольнити вимоги у розмірі 32655,84 грн.

При подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (а.с. 31).

При подачі апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2881,50 грн. (а.с. 112).

Оскільки позовну вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню у розмірі 4385,59 грн., що становить сьому частину від заявленої суми позову, то з відповідача підлягає стягненню також сьома частина від сплаченого позивачем судового збору, а саме 627 грн. ((1762,00 +2881,50 = 4643,50) : 7).

В результаті встановленого та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України апеляційна скарга представника АТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню, з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Крилової Олени Леонідівни в інтересах акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2020 року скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4385 (чотири тисячі триста вісімдесят п`ять) гривень 59 копійок.

В решті задоволення позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судові витрати у розмірі 627 (шістсот двадцять сім) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення за правилами ст.389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено та підписано 28 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: