Повадження № 2/638/4932/20
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2020 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Рассохи В.Ю.,

учасники справи:

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженні у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в обґрунтування якого вказав, що 29 грудня 2018 року водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Cherry Tiggo», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Академіка Павлова, буд. 44-Б, в місті Харкові, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Московського районного суду міста Харкова від 18 березня 2019 року у справі № 643/683/19 водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В результаті вказаної ДТП, що сталася з вини водія ОСОБА_1 ,був пошкоджений автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПРАТ «УПСК» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АМ/6801383, терміном дії з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2019 року.

На час скоєння вказаного ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно звіту № 020/М/2019 від 24 січня 2019 року про оцінку вартості відновлювального ремонту, складеного оцінювачем-автотоварознавцем ТОВ «Незалежна Експертна Компанія», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає 56504,52 грн.

Завдана шкода особисто винуватцем ДТП потерпілій відшкодована не була, у зв`язку з чим, ОСОБА_3 з метою отримання страхового відшкодування 03 січня 2019 року звернулася до МТСБУ з відповідною заявою.

Розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по ДТП, МТСБУ було прийнято рішення (наказ № 5600 від 06 червня 2019 року) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 26432,96 грн.

Крім того, МТСБУ було сплачено ТОВ «Незалежна Експертна Компанія» за оплату послуг аварійного комісара (за огляд авто та збір документів) у розмірі 866,60 грн.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 27299,56 грн та судові витрати.

Копію ухвали про відкриття провадження МТСБУ отримало 09 листопада 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву ОСОБА_1 отримав 11 листопада 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

У відзиві на позовну заявуОСОБА_1 зазначив, що він не отримував жодної вимоги від позивача, позивач не вжив належних заходів для позасудового врегулювання спору, тому подача позовної заяви є передчасною.

Також, відповідач зазначив, що слід визнати неналежними і недопустимими докази, що підтверджують вартість усунення відповідних пошкоджень автомобіля, а саме акт огляду транспортного засобу від 24 січня 2019 року та висновок про вартість майна від 28 лютого 2019 року, оскільки пошкоджений автомобіль було оглянуто для оцінки завданих збитків 24 січня 2019 року та 28 лютого 2019 року. Достовірно не відомо, де знаходився автомобіль до моменту складання вказаних документів. Відсутні докази належного зберігання автомобіля з метою належної та об`єктивної оцінки вартості усунення завданих пошкоджень. Крім того, позивач не надано фотографій пошкоджень, а також відомостей про транспортування автомобіля евакуатором для уникнення додаткових пошкоджень.

Додатково відповідач посилається на те, що вказані документи надано у неналежному вигляді, а саме погана якість ксерокопій, що робить неможливим ознайомитися зі змістом висновку про вартість майна від 28 лютого 2019 року та актом огляду транспортного засобу від 24 січня 2019 року. Вказані документи складалися у відсутності відповідача та його виклику, чим порушено його право бути присутнім при встановленні обставин, що мають значення у справі.

Представник позивача разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

В судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти позовної заяви, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача та його представника, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено обставини того, що 29 грудня 2018 року водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Cherry Tiggo», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Академіка Павлова, буд. 44-Б, в місті Харкові, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті вказаної ДТП, що сталася з вини водія ОСОБА_1 ,був пошкоджений автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується копією повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 03 січня 2019 року, копією постанови Московського районного суду міста Харкова від 18 березня 2019 року, актом огляду транспортного засобу від 24 січня 2019 року (а.с. 8-10, 13, 19).

Постановою Московського районного суду міста Харкова від 18 березня 2019 року у справі № 643/683/19 водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 13).

Автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності та зареєстрований за ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 11).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПРАТ «УПСК», про що свідчить копія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АМ/6801383, терміном дії з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2019 року (а.с. 12).

На час скоєння вказаного ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно звіту № 020/М/2019 від 24 січня 2019 року про оцінку вартості відновлювального ремонту Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, складеного оцінювачем-автотоварознавцем ТОВ «Незалежна Експертна Компанія», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 26432,96 грн (а.с. 15-18).

Завдана шкода в результаті ДТП ОСОБА_1 ОСОБА_3 відшкодована не була.

ОСОБА_3 03 січня 2019 року звернулася до МТСБУ з заявою про отримання страхового відшкодування (а.с. 24).

Наказом МТСБУ № 5600 від 06 червня 2019 рокуприйнято рішення про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, ОСОБА_3 з фонду захисту потерпілих та МТСБУ виплачено ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 26432,96 грн, що підтверджується копією наказу МТСБУ № 5600 від 06 червня 2019 року, копієюплатіжного доручення № 966389 від 07 червня 2019 року (а.с. 25-26).

Згідно акту виконаних робіт відповідно до листа МТСБУ № 3.1-05/55914/вих/1 від 15 січня 2019 року та копії платіжного доручення № 936439 від 26 березня 2019 року МТСБУ сплачено ТОВ «Незалежна Експертна Компанія» за виконані роботи, а саме оцінку вартості матеріального збитку, грошову суму у розмірі 866,60 грн (а.с 26-27).

Як вбачається із матеріалів справи, предметом судового розгляду у цій справі є вимоги МТСБУ про стягнення шкоди в порядку регресу.

МТСБУ в якості підстави заявлених вимог посилається на невідшкодування відповідачем сплаченої МТСБУ в порядку статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" потерпілій у ДТП особі регламентної виплати за страховика винної в ДТП особи, а саме відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не застрахована.

Правовою підставою заявлених вимог позивачем визначено, зокрема, приписи пункту 38.2 статті 38, пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 1166, 1187, 1191 ЦК України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1. статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із абзацом 1 пункту 22.1. статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України "Про страхування").

В силу положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

За змістом частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.

У даній справі МТСБУ здійснив відшкодування регламентної виплати потерпілій у ДТП ОСОБА_3 за страховика винної особи - ОСОБА_1 з посилання на те, що цивільно-правовова відповідальність ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП не була застрахованою.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає право страховика, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ, подати після виплати страхового відшкодування регресний позов (у випадку страховика до страхувальника або водія транспортного засобу, особи, яка заподіяла шкоду навмисно, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги (пункт 38.1 статті), тоді як у разі МТСБУ - до власника, водія транспортного засобу, страховика, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, а також особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до ДТП (пункт 38.2. статті)).

Згідно зі статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічний висновок викладено у пункті 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц).

Отже, під час розгляду справи не слід ототожнювати правовідносини регресу, регулювання яких здійснюється статтею 1191 ЦК України та статтею 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") з правовідносинами суброгації, які регулюються статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України "Про страхування".

Суброгація є одним із видів уступки права, який полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду.

Водночас регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 у справі № 910/2603/17.

Під час регресу право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання.

Як зазначено вище, 29 грудня 2018 року по вул. Академіка Павлова, буд. 44-Б, в місті Харкові відбулась ДТП, в ході якої відбулось зіткнення транспортного засобу «Cherry Tiggo», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПРАТ «УПСК», про що свідчить копія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АМ/6801383, терміном дії з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2019 року.

На час скоєння вказаного ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як свідчать матеріали справи, 03 січня 2019 року за заявою власника пошкодженого транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , звернулася до МТСБУ з заявою про отримання страхового відшкодування, Наказом останнього № 5600 від 06 червня 2019 рокуприйнято рішення про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, ОСОБА_3 з фонду захисту потерпілих та МТСБУ виплачено ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 26432,96 грн.

Відповідно до пункту 1.2. статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування";

Звертаючись із позовом до суду МТСБУ обґрунтував наявність у нього права на стягнення шкоди в порядку регресу із посиланням на приписи статі 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначивши про здійснення ним регламентної виплати потерпілій у ДТП особі регламентної за страховика винної особи, цивільно-правова відповідальність якої в ДТП не була застрахована відповідачем.

Правовий статус МТСБУ у свою чергу визначено в Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Так, за пунктом 39.1. статті 39 цього Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, у спірних правовідносинах позивач не є страховиком потерпілої особи (власника пошкодженого транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara») за договором добровільного страхування, а регламентна виплата, яку здійснило МТСБУ цій особі припинила деліктне зобов`язання між власником транспортного засобу «Cherry Tiggo», державний номерний знак НОМЕР_1 , та власником транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 910/18279/19.

Згідно з абзацом 2 пункту 22.1. статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Виключний перелік регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ передбачено статтями 41 та 42 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". У вказаних нормах визначено, що МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, передбачених цим Законом.

Як уже зазначалось вище, підставою заявлених вимог про відшкодування шкоди в порядку регресу позивачем визначено із посиланням на приписи статей підпункту 38.2.3. пункту 38 статті 38, пункт 41.1. статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обставини перерахуванням ним в порядку статті 41 зазначеного Закону потерпілій у ДТП особі регламентної виплати за страховика винної особи, цивільно-правова відповідальність якої в ДТП не була застрахована.

Згідно з пунктом 38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Отже, зазначена стаття передбачає наявність у МТСБУ права на пред`явлення регресного позову за наявності однієї з умов, що вказані у пункті 38.2 цієї статті.

Таким, чином, оскільки в результаті вказаної ДТП, що сталася з вини водія ОСОБА_1 ,був пошкоджений автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПРАТ «УПСК», а ОСОБА_1 на час скоєння вказаного ДТП водій не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в свою чергу з фонду захисту потерпілих та МТСБУ виплачено ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 26432,96 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_1 , тому, позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування підлягають задоволенню.

Посилання відповідача не те, що він не отримував жодної вимоги від позивача та позивач не вжив належних заходів для позасудового врегулювання спору, тому подача позовної заяви є передчасною, не заслуговує на увагу, оскільки є суб`єктивним тлумаченням відповідачем норм діючого законодавства.

Доводи відповідача про те, що слід визнати неналежними і недопустимими докази, що підтверджують вартість усунення відповідних пошкоджень автомобіля, а саме акт огляду транспортного засобу від 24 січня 2019 року та висновок про вартість майна від 28 лютого 2019 року, оскільки не відомо, де знаходився автомобіль до моменту складання вказаних документів та відсутні докази належного зберігання автомобіля з метою належної та об`єктивної оцінки вартості усунення завданих пошкоджень, не заслуговують на увагу, оскільки доказів того, що огляд транспортного засобу чи складення висновку про вартість майна проведено з порушенням норм законодавства, відповідачем не надано.

Посилання відповідача на те, що вказані документи складалися у відсутності відповідача та його виклику, чим порушено його право бути присутнім при встановленні обставин, що мають значення у справі, є безпідставним, оскільки спростовується матеріалами справи.

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2102 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 1).

Оскільки позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягають задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2102 грн.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273-274, 279, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8) грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 27299 (двадцять сім тисяч двісті дев`яносто дев`ять) грн 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8) судовий збір в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено складено 28 грудня 2020 року.

Суддя І.П. Латка