Номер провадження: 22-ц/813/6735/20
Номер справи місцевого суду: 501/1793/18
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Погорєлової С.О., Князюка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 березня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, треті особи: ОСОБА_2 , Державне підприємство морський торгівельний порт «Чорноморськ» про видачу ордеру на квартиру та стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, треті особи: ОСОБА_2 , Державне підприємство морський торгівельний порт «Чорноморськ» про зобов`язання видати ордер на квартиру та стягнення шкоди.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що він з 15.01.1982 року перебуває на квартирному обліку. Рішенням житлової комісії Чорноморського морського торговельного порту у 2008 році позивачу була надана житлова площа, а саме, квартира АДРЕСА_1 . Ордер повинен був бути виданий пізніше. Позивач заселився в квартиру та за свої кошти зробив в ній ремонт та закупив меблі. 16.09.2009 року, коли позивач був на роботі, вхідні двері в його квартирі були замінені на інші та позивачу було повідомлено, що зазначена квартира належить міській раді та не може бути надана ветерану порту ОСОБА_1 .

Викладені обставини стали підставою звернення до суду.

Звертаючись в суд, позивач просив зобов`язати Чорноморський міськвиконком надати ордер на квартиру АДРЕСА_1 та стягнути з Чорноморського Виконкому компенсацію за завдану шкоду у розмірі 100 000 гривень.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 31 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи на 15.12.2020 року на 14-00 г. сторони у справі та треті особи в умовах обмеженого доступу до Одеського апеляційного суду у зв`язку з поширенням на території України коронавірусної інфекції «СОVID- 19», своє право на участь в судовому засіданні в режимі відео конференції не реалізували, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не подавали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч.3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Проте повністю усім зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову про зобов`язання видати ордер на квартиру та стягнення шкоди, суд першої інстанції виходив з недоведеності та безпідставності заявлених вимог. Крім того відсутність доведеності винності осіб, та не визнання незаконності дій і рішень, є підставою для відмови у задоволені позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Проте повністю погодитися з усіма такими висновками та обґрунтуваннями суду першої інстанції не можна.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що:

- відповідно виписки з протоколу № 11 від 26.11.2008 року, засідання житлово-побутової комісії Іллічівського морського торговельного порту постановлено надати ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 надана для тимчасового проживання (а.с. 11). Згідно заяви про поновлення порушених прав від 20.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ВК ЧМР Одеської області (а.с. 9);

- відповідно листа № 1-К-1836 від 27.06.2017 року наданого ЧМР Одеської області на ім`я ОСОБА_1 , зазначено, що на засіданні громадської комісії з житлових питань від 16.12.2008 року було розглянуто прохання адміністрації Іллічівського морського торговельного порту щодо затвердження рішення про надання ветерану порту ОСОБА_1 однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Комісія не затвердила рішення житлово-побутової комісії порту у зв`язку з тим, що квартира знаходиться у комунальній власності міської ради. Зазначено, що рішенням № 479 від 28.05.2009 року вирішено перевести вказану квартиру в розряд службових квартир та надати її майстру МУЖКГ ОСОБА_2 , з наданням ордеру на вселення в службове приміщення (а.с. 12);

- згідно листа № 012-1543 від 07.07.2009 року ВК IMP повідомив заступника начальника ІМТП ОСОБА_3 , що квартира АДРЕСА_1 переведена в статус службових та надана в користування ОСОБА_2 , яка в присутності заступника начальника ЖЕУ №4 та дільничного інспектора міліції вселилася в дану квартиру. Речі попереднього квартиронаймача згідно акту передано на відповідне зберігання ОСОБА_2 (а.с. 13);

- відповідно листа № 1067 від 02.08.2017 року, КП «МЖКГ» ЧМР Одеської області ОСОБА_1 надано відповідь, що у нього немає ордеру на зазначену квартиру, тому документів на дану квартиру видати неможливо (а.с. 14);

- згідно витягу з рішення ВК ЧМР Одеської області № 222 від 23.02.2006 року про прийом громадян на квартирний облік розглянуто прохання ОСОБА_4 щодо надання йому першочергового права на отримання житла як співробітника міліції (а.с. 125); відповідно рішення №178 від 26.02.2009 року ВК IMP розглянуто питання про включення до списку працівників МУЖКГ, які користуються правом одержання службової площі ОСОБА_2 (а.с. 126);

- згідно рішення № 479 від 28.05.2009 року ВК IMP розглянуто питання про переведення в розряд службових кв. АДРЕСА_1 та надання її ОСОБА_2 , зазначено про надання ордеру ОСОБА_2 на житлове приміщення (а.с. 127);

- відповідно корінця ордеру від 04.06.2009 ВК IMP службова площа кв. АДРЕСА_1 надана ОСОБА_2 з її сім`єю як майстру МУЖКГ (а.с. 128);

- згідно архівного витягу №09 від 17.01.2020 року зазначено про те, що протоколом засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі Іллічівської міської ради № 57 від 16.12.2008 року клопотання адміністрації і профспільних комітетів ДП «Ілілчівський морський торговельний порт» про затвердження рішення житлово-побутової комісії порту про надання житлової площі працівникам порту, а саме ОСОБА_1 кв. АДРЕСА_1 , вказано,що зазначена квартира портом була передана в комунальну власність Іллічівської територіальної громади, та осіб, які можуть зайняти вільні квартири в таких будинках, призначає ВК IMP, та вирішено відмовити керівництву порту в задоволенні їх рішення про надання зазначеної квартири ОСОБА_1 (а.с. 129).

Враховуючи встановлені у справі обставини, житлове приміщення, квартира АДРЕСА_1 для вселення до якої позивач просить суд зобов`язати Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області видати йому ордер, на час звернення позивача до суду і на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції не була і не є вільною.

При цьому, позивачем не надано належних доказів про оспорення рішення Виконавчого комітету Іллічівської міськради № 178 від 26.02.2009 року про включення до списку працівників МУЖКГ, які користуються правом одержання службової площі ОСОБА_2 , рішення Виконавчого комітету Іллічівської міськради № 479 від 28.05.2009 року про переведення в розряд службових кв. АДРЕСА_1 та надання її ОСОБА_2 , з видачею ордеру ОСОБА_2 на дане житлове приміщення та про визнання зазначених рішень незаконними, недійсними (нечинними).

Крім того, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 28.07.2011 року, виданого Виконавчим комітетом Іллічівської міськради згідно з розпорядженням органу приватизації від 27.07.2011 року за № 62.

Доказів про оспорення законності та дійсності правовстановлюючих документів про право власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_2 позивачем до суду не надано.

При таких обставинах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області видати йому ордер на квартиру АДРЕСА_1 .

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення шкоди у розмірі 100 000 грн. При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до позову документів, ОСОБА_1 обґрунтовував вимоги про стягнення шкоди тим, що він вселився у спірну квартиру до видачі йому ордера, який за домовленістю з адміністрацією Ілілчівського морського торгового порту, мав отримати пізніше, і за власний кошт здійснив ремонт квартири та закупив туди меблі. Після того, як у квартиру протиправно заселився ОСОБА_6 , його дружина відмовилася компенсувати позивачу вартість проведеного ним ремонту квартири.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення шкоди, суд першої інстанції серед обґрунтувань відмови вказав крім іншого норми законодавства, які регулюють правовідносини про стягнення моральної шкоди.

Між тим, як вже зазначалося заявляючи про стягнення шкоди, позивач виходив з розміру грошових коштів, які були ним витрачені на проведення ремонтних робіт у квартирі, вказуючи, що нові мешканці квартири відмовилися компенсувати йому вартість здійсненого ремонту квартири.

Зі змісту позову не вбачається, що позивач заявляючи вимоги про стягнення 100 000 грн. виходив з того, що ця шкода є саме моральною шкодою.

Враховуючи наведене та наведені у рішенні підстави та обґрунтування відмови у стягненні шкоди з посиланням на норми, що регулюють правовідносини про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що слід їх виключити з мотивувальної частини рішення.

В іншій частині рішення суду про відмову у вимогах ОСОБА_1 про стягнення шкоди узгоджується з встановленими обставинами.

Так, позивач заявляючи про стягнення шкоди, яка дорівнює розміру збитків, які ним понесені на здійснення ремонтних робіт та меблів і сантехніки у спірній квартирі, не надав належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження заявлених вимог про стягнення грошових коштів у розмірі 100 000 грн.

Крім того, з встановлених у справі обставин вбачається, що у квартиру був заселений ОСОБА_4 зі сім`єю і як вказує позивач, саме дружина ОСОБА_4 , відмовилася компенсувати йому витрати за ремонт квартири, до якої вимог про стягнення компенсації за проведені ремонтні роботи позивач не заявив.

Встановивши зазначені обставини та врахувавши, що відсутні докази про визнання у встановленому законом порядку незаконними рішення про передачу спірної квартири ОСОБА_2 зі сім`єю, суд першої інстанції набув правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення шкоди.

Доводи апеляційної скарги висновок районного суду в частині залишення без задоволення вимог про зобов`язання видати ордер та про стягнення шкоди не спростовують і зведені лише до незгоди з висновком райсуду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами.

При цьому, як вже зазначалося в цій постанові суду апеляційної інстанції наведені у рішенні підстави та обґрунтування відмови у стягненні шкоди з посиланням на норми, що регулюють правовідносини про стягнення моральної шкоди, слід виключити з мотивувальної частини рішення. В іншій частині рішення слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 березня 2020 року в частині підстав відмови у вимогах про стягнення шкоди - змінити з урахуванням обґрунтувань наведених в цій постанові.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 24.12.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

О.В. Князюк