Справа № 206/3465/20
Провадження № 2/206/923/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

в складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління-служба у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради, Самарський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська на розгляді перебуває цивільна справа за позовом розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління-служба у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради, Самарський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства.

18.08.2020 відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче засідання на 11.09.2020.

11.09.2020 судом відкладено підготовче судове засідання на 30.09.2020 у зв`язку з встановленням строків для подання відзиву, відповіді на відзив на заперечень.

30.09.2020 підготовче судове засідання було відкладено на 27.10.2020 у зв`язку з клопотанням відповідача.

27.10.2020 судом призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, закінчено підготовчі дії, закрито підготовче провадження, розпочато розгляд справи по суті, встановлено порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті та оголошено перерву до 26.11.2020.

26.11.2020 розгляд справи було відкладено на 17.12.2020.

02.12.2020 від начальника КЗ «ДОБ СМЕ» ДОР надійшло повідомлення, що у зв`язку з неявкою обох сторін 30.11.2020 на експертизу, сторонам необхідно з`явитися 11.01.2021.

17.12.2020 у судове засідання не з`явилися позивач та її представник, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку із чим судове засідання було відкладено на 28.12.2020.

18.12.2020 від представника позивача до канцелярії суду надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду.

28.12.2020 позивач та її представник, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи повторно не з`явилися в судове засідання, про причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність суду не надали.

Належне повідомлення позивача та її представників про дату та час призначення судових засідань підтверджується відповідними документами, що містяться у матеріалах даної цивільної справи.

Судом встановлено з дослідженим матеріалів справи, що позивач та її представник повторно не з`явились в судове засідання без поважних причин, не повідомили суд про причини неявки, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, обґрунтованої заяви про відкладення розгляду справи, інформації про поважність їх неявок, та інше.

В той же час, звернення позивачів до суду за захистом порушених прав передбачає передусім їх зацікавленість у розгляді справи в найкоротший строк.

Суд також враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в інформаційному листі № 6-60/0/4-12 від 18.01.2012, щодо балансу захисту прав як позивача, який повторно не з`явився у судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку із такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова від 22.05.2019, справа № 310/12817/13).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З системного аналізу п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та положень ст. 223 ЦПК України вбачається те, що законодавець безпосередньо пов`язує участь позивача в судових засіданнях з рухом судового процесу.

Неявка позивача в судове засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності.

Згідно з вимогами ЦПК України суд повинен з`ясовувати причини неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Тривала неявка до суду позивача може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи, а вирішення справи без позивача при таких обставинах є порушенням такого принципу цивільного судочинства, як диспозитивність.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі «Каракуця проти України»).

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст. 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

При цьому, суд наголошує на тому, що зміст принципу диспозитивності та обов`язку сторони не зловживати своїми процесуальними правами є незмінним, законодавчим змінам не піддавався та є однією з засад цивільного судочинства.

Це не є порушенням прав учасників спору. Європейський суд з прав людини у своїй практиці висловлював правову позицію про те, що обмеження доступу до суду з метою запобігання зловживанню процесуальними засобами також загалом може визнаватися таким, що має легітимну мету (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Моннелл і Морріс проти Сполученого королівства».)

До того ж, суд бере до уваги, що представником позивача ОСОБА_3 було подано до суду заяву про залишення позову без розгляду, що також свідчить про втрату позивачем інтересу до вирішення справи.

За вищевикладених обставин, з урахуванням строків розгляду справи, часу знаходження справи у провадженні суду, поведінки позивача та її представника, та невиконання ними свого обов`язку щодо явки в судове засідання, відсутності заяви про розгляд справи за їх відсутності, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду позовної заяви.

При цьому суд зазначає, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-3, 12, 13, 43, 44, 49, 223, 257-261, 263, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління-служба у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради, Самарський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства - залишити без розгляду.

Роз`яснити, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (ухвали) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Маштак