Єдиний унікальний номер судової справи: 487/363/20
Провадження № 22-ц/812/2197/20
Суддя-доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

28 грудня 2020 року м. Миколаїв Справа № 487/363/20

Миколаївській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Цуркан І.І.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Семенової Л.М., в приміщенні цього ж суду о 14 год. 51 хв., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича та Заводського районного суду м. Миколаєва,

встановив:

26 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. (далі приватний виконавець), Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. та Заводського районного суду м. Миколаєва.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що спричинення приватним виконавцем шкоди полягало у здійсненні ним незаконних дій у виконавчому провадженні №58512123 від 28 лютого 2019 року з примусового виконання виконавчого листа №487/2086/17, виданого 28 січня 2019 року Заводським районним судом м. Миколаєва. Окрім того, суддею Заводського районного суду м. Миколаєва йому було спричинено шкоду при розгляді його скарги на дії приватного виконавця.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив відшкодувати йому за рахунок державного бюджету майнову шкоду в сумі 246 649 грн. 06 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року справа передана для розгляду до Жовтневого районного суду Миколаївської області, у зв`язку з тим, що однією із сторін у даній справі є суд, до підсудності якого віднесена ця справа за загальними правилами підсудності.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 на підставі частини п`ятої статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України залишено без розгляду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що через повторну неявку позивача в судове засідання, який належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, та який самостійно не цікавиться долею поданої ним позовної заяви, відсутністю підстав вважати про поважність причин неявки позивача до суду і відсутністю заяви про розгляд справи за його відсутності, вважав за необхідне на підставі статей 223, 257 ЦПК України залишити позов без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзиви на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подані.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону оскаржувана ухвала не в повній мірі відповідає.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Повідомлення учасників справи про місце, дату і час судового засідання проводиться судом, відповідно до вимог статей 128-131 ЦПК України.

За приписами статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

З матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до приватного виконавця Баришнікова А.Д., Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями приватного виконавця та Заводського районного суду м. Миколаєва (а.с. 1-26).

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року справа передана для розгляду до Жовтневого районного суду Миколаївської області, оскільки однією із сторін у даній справі є суд, до підсудності якого віднесена ця справа за загальними правилами підсудності (а.с. 42).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2020 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, а наступною ухвалою від 12 травня 2020 року - повернута як неподана (а.с. 45-47, 56-58) .

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 липня 2020 року ухвала Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 травня 2020 року скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 74-76).

Після повернення справи з апеляційного суду ухвалою судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 14 вересня 2020 року (а.с.80). Судову повістку позивач отримав 11 серпня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 83).

В подальшому, у зв`язку з неявкою позивача, ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 вересня 2020 року підготовче судове засідання відкладено на 09 листопада 2020 року на 13.00 год. (а.с. 129). Судову повістку позивач отримав 17 вересня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 141).

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач про місце й час проведення підготовчих судових засідань на 14 вересня 2020 року та на 09 листопада 2020 року повідомлявся належним чином, а тому повторна його неявка незалежно від причин неявки є підставою для залишення позову без розгляду (а.с. 144-145).

Між тим з таким висновком суду погодитися в повній мірі не можливо.

Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Положеннями статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи (частина перша статті 197 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

За змістом пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить про те, що залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави може мати місце лише в тому випадку, якщо позивач, який був належним чином повідомлений про час слухання справи, повторно не з`явився саме в судове засідання, а не в підготовче засідання.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постановах від 21 жовтня 2019 року у справі № 759/15271/17 (№ 61-14373св19) та від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19 (№61-2142св19).

На зазначене суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов помилково висновку про залишення позову без розгляду.

За такого, оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права, зокрема позов залишено без розгляду у підготовчому засіданні, що суперечить вимогам пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

При цьому аргументи апеляційної скарги стосовно підставності та обґрунтованості заяви позивача про відвід головуючого у справі Семенової Л.М., є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки за змістом апеляційної скарги, заява позивача про відвід зводиться до його незгоди з процесуальними рішеннями судді.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Наведене не дає підстав суду апеляційної інстанції для застосування положень пункту 2 частини третьої статті 376 ЦПК України та скасування судового рішення з цих підстав.

За таких обставин, ухвала суду, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, на підставі пункту 3 частини першої статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382 ЦПК України суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 листопада 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови виготовлений 28 грудня 2020 року.