Справа № 203/3251/20
Провадження № 2/0203/1126/2020
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, в особі судді Колесніченко О.В., розглянувши у спрощеному порядку в письмовому провадженні у м. Дніпрі в залі суду цивільну справу у паперовій формі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року позивач, АТ КБ «ПриватБанк» (, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за договором пред`явив вимоги на предмет стягнення з відповідача, ОСОБА_1 , заборгованості станом на 30 червня 2020 року на суму 15587,12 грн., з яких 4000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11587,12 грн. заборгованість за відсотками.

АТ КБ «ПриватБанк», будучи правонаступником публічного акціонерного товариства, в обґрунтування підстав позову посилається на укладення договору банківських послуг шляхом підписання 19 квітня 2011 року анкети-заяви про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, на підставі чого відповідачу була видана платіжна картка з встановленим кредитним лімітом на ініційований ним переказ коштів під проценти за користування на строк дії емітованої позивачем картки, чим відповідач скористався для розрахунків у побуті, але з поверненням кредиту і сплатою процентів прострочив, на позасудові вимоги про погашення заборгованості не реагує.

Наведені у позовній заяві доводи і міркування про забезпечений неустойками і наданий під проценти кредит позивач аргументував змістом договору, зафіксованим у кількох письмових та електронних документах, відповідно до п.п.1.1.5.1, 2.1.2.3, 2.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, за якими клієнт надає банку право змінювати у будь-який момент кредитний ліміт у бік зменшення чи збільшення, тим самим безумовно погоджуючись в момент укладання договору на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого за рішенням банку.

Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв.

З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 24 вересня 2020 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином.

Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з відмовою у позові, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Предметом позову у даній справі є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 15587,12 грн., з яких 4000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11587,12 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідач отримав емітовану позивачем платіжну картку за кредитною програмою «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» без терміну її дії в обмін на заповнений ним 19 квітня 2011 року бланк заяви-анкети, за відомостями якої відповідач безспірно погодився на встановлення бажаного кредитного ліміту грошового переказу на суму 2500 гривень на умовах базової процентної ставки в розмірі 3 % на місяць за методом нарахування процентів факт/360, погоджених на момент укладення договору, який у відповідності до застереження в цій заяві-анкеті пов`язаний з відкриттям позивачем банківського рахунку для обслуговування платіжної карти, що підтверджується наданою до позовної заяви Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.21).

Проте номер банківського рахунку у цій заяві-анкеті від 19 квітня 2011 року позивачем зазначений не був, а з доданої до позовної заяви виписки про рух коштів на клієнтському рахунку про зарахування позивачем коштів (а.с.83-89) на виконання ч. 2 ст. 1068 ЦК України встановленого кредитного ліміту в межах заявленого, на користь відповідача зараховано 19 квітня 2011 року 300 грн., а згодом збільшено до 500 грн. та до 4000 грн., внаслідок чого у суду відсутні достатні достовірні фактичні дані передачі коштів кредитного ліміту у певному розмірі у власність відповідача на умовах кредитного договору згідно з ст. 1054 ЦК України в момент видачі платіжної карти. Тобто, встановлення кредитного ліміту для ініційованого переказу коштів за допомогою платіжної картки згідно з п. 1.14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» має значення погодження максимальної суми грошового переказу, на яку позивач у майбутньому зобов`язувався відповідно до ст. ст. 1054, 1056 ЦК України надавати кредит відповідачу під час безготівкових розрахунків останнього чи зняття ним готівки за правилами ч. 3 ст. 1069 цього Кодексу від дня здійснення такого переказу, про що свідчить наданий позивачем розрахунок основного боргу за кредитом, наданим по типу звичаєвої для ділового обороту у банківській сфері відновлювальної кредитної лінії (а.с. 10-15).

Умови та Правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача та не мають дати їх складання позивачем, у судовій практиці застосування ст. 207 ЦК України за висновками Верховного Суду України в постанові № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки такий документ не може без сумнівів підтверджувати, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву-анкету.

Умови та Правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача та не мають дати їх складання позивачем, у судовій практиці застосування ст. 207 ЦК України за висновками Верховного Суду України в постанові № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки такий документ не може без сумнівів підтверджувати, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву-анкету.

За офіційним тлумаченням частини четвертої статті 42 Конституції України в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин і свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, з огляду на що споживач послуг банку приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений, а банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Відповідно, суд відкидає аргументи позивача про застереження у заяві-анкеті перед місцем її підписання відповідачем, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку становить між сторонами договір банківських послуг, внаслідок їх явної неприйнятності з огляду на усталену судову практику застосування ст.ст. 207, 634 ЦК України за висновками Великої палати Верховного Суду, викладеними третього липня 2019 року у постанові № 14-131цс19, про неприпустимість покладання на слабшу сторону - споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору.

Разом з тим відповідач, підписавши довідку про умови кредитування з використанням кредитної програми «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», засвідчив погодження з викладеними умовами договору по сплаті за користування кредитними коштами процентів в розмірі 3,0% на місяць, що становить 36% на рік, розміру щомісячних платежів у 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн. і небільше залишку боргу до 25 числа кожного місяця, комісії за зняття коштів у розмірі 1% від суми операції, пені в 1% від заборгованості, але не менше 30,00 грн. на місяць, а також з умовами штрафних санкцій у разі несвоєчасного погашення кредиту та платою за обслуговування банком кредитної лінії відповідача у вигляді штрафу в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (а.с.21).

Таким чином, враховуючи поділ умов договору щодо процентів та неустойки відповідно до ст. 628 ЦК України на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі), у з`ясованих судом обставинах наявні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення строків виконання, а також ціну договору в формі сплати комісій та в тому розмірі процентів, яких по суду відшукує позивач саме у цій справі.

Суд за браком доказів підтвердження в порядку ст. 545 ЦК України повернення відповідачем кредиту дійшов висновку згідно з ст. ст. 12, 80, 81 ЦПК України про встановлений заявою-анкетою баланс ймовірностей, який свідчить на користь тверджень позивача, оскільки більш імовірне використання кредиту можна виключати лише за наявними у відповідача фіскальними чеками та іншими розрахунковими документами, внаслідок чого за внутрішнім переконанням знаходить виконання відповідачем зобов`язання згідно з ст. 612 ЦК України простроченим.

Таким чином, відповідач порушив взяте перед позивачем кредитне зобов`язання, строк виконання якого за усталеною судовою практикою визначений моментом пред`явлення вимоги згідно ст. 530 ЦК України, від чого відповідач під різними приводами ухиляється, на підставі чого права позивача відповідно до ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача станом на 30 червня 2020 року 4000 грн. основного боргу за кредитом та 11587,12 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача з урахуванням задоволення позовних вимог.

На підстав вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (, рахунок для погашення заборгованості та судових витрат № НОМЕР_1 , МФО 305299) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), заборгованість за кредитним договором б/н від 19 квітня 2011 року в розмірі 15587,12 грн. (п`ятнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім гривень 12 коп.) станом на 30 червня 2020 року, яка складається з:

-4000 грн. - основного боргу за договором;

-11587,12 грн. -процентів.

Стягнути на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (, рахунок для погашення заборгованості та судових витрат № НОМЕР_1 , МФО 305299) ) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги у паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текс складено 21.10.2020.

Суддя О.В.Колесніченко