Справа № 288/253/20
Провадження № 2/288/185/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області (далі - відповідач) про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_2 , останнє місце проживання якого було АДРЕСА_1 .

Позивач, є спадкоємцем померлого та спадщину після його смерті прийняла.

Крім позивача, спадкоємцями померлого є їхні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

До складу спадкового майна, яке залишилася після смерті ОСОБА_2 , ввійшло право на земельну частку (пай), реформованого КСП ім. Шевченка, Романівської сільської ради, Попільнянського району , Житомирської області, розміром 4.86 в умовних кадастрових гектарах.

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЖТ № 0106513, виданого 29 жовтня 1996 року Попільнянською районною державною адміністрацією, ОСОБА_2 , належить право на земельну частку (пай), реформованого КСП імені Шевченка, Попільнянського району, Житомирської області, розміром 4.86 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Між спадкоємцями померлого, досягнуто домовленості щодо поділу спадкового майна, згідно яких, право на земельну частку (пай), реформованого КСП імені Шевченка, Попільнянського району, Житомирської області, розміром 4.86 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), переходять у власність позивача, про що свідчить договір про поділ спадщини, посвідчений 14 лютого 2020 року Мітніцьким Ю.Г., приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу житомирської області за реєстром № 253.

З метою оформлення спадщини на земельну частку (пай), позивач звернулася до приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу, проте, отримала відмову, так як сертифікат про право на земельну частку (пай), виданий після його смерті.

Отже, в зв`язку з тим, що ОСОБА_2 , за життя набув права на земельну частку (пай) члена реформованого КСП імені Шевченка та йому було видано правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай), а саме: сертифікат серія ЖТ № 0106513 від 29.10.1996 року за № 43, проте, вказаний сертифікат було видано після смерті, а тому вирішення спадкових прав на вказане спадкове майно можливе лише в судовому порядку.

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) вартість земельної частки(паю) становить 14364,00 грн..

Позивач просить визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на земельну частку (пай), реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка, Романівської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, розміром 4.86 в умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі.

Представник відповідача Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду лист в якому просив справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 11 жовтня 1996 року Романівською сільською радою народних депутатів Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 29.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 22 листопада 1969 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 22 листопада 1969 року перебували в зареєстрованому шлюбі, запис за № 33.

Згідно довідки виконавчого комітету Квітневої сільської ради Попільнянського району, Житомирської області від 28 листопада 2019 року № 689, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 уродженець села Кошляки Попільнянського району, Житомирської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою був зареєстрований і проживав разом з дружиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зятем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , онукою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08 лютого 2020 року, в спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу № 40/2020 спадкодавцем якої значиться ОСОБА_2 .

Згідно договору про поділ спадщини посвідченого приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області від 14 лютого 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 253, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відповідності до частини 5 статті 1268 ЦК України та згідно спадкової справи № 40/2020, заведеної 08 лютого 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області від 14 лютого 2020 року є спадкоємцями майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до пункту 3 вищевказаного договору у зв`язку з необхідністю отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, керуючись пунктами 3,6 статті 3, пунктом 3 статті 6 ЦК України, у відповідності до статей 1267, 1278 ЦК України, щодо поділу спадщини з виділом в натурі, сторони за взаємною згодою вирішили, що житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка, що знаходиться в с. Кошляки, Романівської сільської ради, Попільнянського району Житомирської області, розміром 4,86 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), перейдуть з урахуванням домовленостей за цим договором у власність дружини спадкодавця ОСОБА_1 .

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0106513 виданого головою Попільнянської районної державної адміністрації 29 жовтня 1996 року, члену колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка, розташованого за адресою: с. Кошляки, Романівської сільської ради, Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_2 , на підставі рішення Попільнянської районної державної адміністрації від 15 жовтня 1996 року № 269, в тому що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка, розміром 4,86 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 14364 гривні.

Відповідно до повідомлення № 46/02-14 від 21 лютого 2020 року приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, ОСОБА_1 відмовлено у оформлені спадкових прав і у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) члена реорганізованого КСП імені Шевченка, Романівської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, розміром 4,86 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 0106513 виданий 29 жовтня 1996 року, тобто після смерті ОСОБА_2 .

Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до статті 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно п. «а» ч. 3 статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Частина 5 даного Указу вказує, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Відповідно до Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» № 666/94 від 10.11.1994 року, право на земельну частку (пай) є об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні.

Частиною 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІV, визначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Як передбачено з вищевказаного Закону, в редакції чинній на даний час, головним тимчасовим розпорядником не витребуваних та нерозподілених земель є органи місцевого самоврядування.

Згідно абзацу 2 п.1 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі - продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Стаття 5 вищевказаного Закону визначає, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Як вбачається з статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтями 1216, 1218 Цивільного Кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину.

Відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Згідно частини 1 статті 1297 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з частини першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Керуючись Указом Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7; Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05 червня 2003 року № 899-ІV; статтями, 131, 152 Земельного Кодексу України; статтям 373, 374, 386, 392, 1217, 1220-1221, 1223, 1225, 1235, 1268-1270, 1297 Цивільного Кодексу України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 189-200, 211, 247, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на земельну частку (пай), реформованого Колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка, Романівської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, розміром 4.86 в умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко