Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/660/20

Провадження №2/377/339/20

29 грудня 2020 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Щуковської А.М., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Климчук Вікторії Володимирівни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,-

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі свого представника адвоката Климчук Вікторії Володимирівни, посилаючись на ст. ст. 84, 91, 180, 182 СК України, просить:

- стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття.

-стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісяця на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років;

-стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 000 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач підтримували фактичні шлюбні відносини з червня 2018 року і проживали однією сім`єю як чоловік та дружина. Під час спільного проживання з відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач, батьківство не оспорювалось і він визнав себе батьком дитини. Причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що після народження сина відповідач фактично самоусунувся від участі в матеріальному забезпеченні дитини. Утримання дитини здійснюються позивачем самостійно. Матеріальна підтримка з боку відповідача носить епізодичний, нестабільний характер, кошти надаються вкрай рідко, після неодноразових нагадувань позивача. Така поведінка відповідача призвела до того, що після народження дитини сторони почали проживати окремо. Спільна дитина ОСОБА_4 має задовільний стан здоров`я, хронічні хвороби або вади розвитку відсутні. Відповідач ОСОБА_2 має гарний стан здоров`я, є працездатною особою, офіційно працевлаштований на ДСП «Чорнобильська АЕС» і отримує стабільну заробітну плату. У відповідача є дитина від першого шлюбу ОСОБА_5 , 2009 року народження. Дитина разом з матір`ю постійно проживають на тимчасово окупованій території, а саме в Автономній Республіці Крим. Стягнення аліментів з відповідача на утримання сина ОСОБА_5 не проводиться. Інших непрацездатних осіб на утриманні відповідача немає. Позивач перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860 гривень. Інші доходи у позивача відсутні. Незважаючи на те, що відповідач є батьком малолітньої дитини, він не переймається тим, щоб забезпечувати сім`ю, і позивачу доводиться говорити йому про необхідність придбання продуктів харчування, речей для сина. Оскільки часто такі прохання залишаються без уваги, у позивача відсутня будь-яка впевненість в тому, що відповідач в добровільному порядку буде надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини. Обставини, які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти на утримання дитини та на утримання позивача, відсутні. Зважаючи на відсутність належного фінансового забезпечення з боку відповідача, враховуючи його матеріальне становище, а також матеріальне становище позивача, позивач вважає, що вказаний розмір аліментів на утримання дитини та її утримання буде достатнім та таким, який в змозі буде сплачувати відповідач.

Ухвалою судді від 09 грудня 2020 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 29 грудня 2020 року.

В призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. До суду подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 10 червня 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Славутич, Київська область, Україна, про що 10 червня 2020 року складено відповідний актовий запис № 40, батьком якого є відповідач, мати - позивач.

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання, виданих 28.10.2020 року Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з актом про фактичне проживання від 03.11.2020 року, складеним ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_1 постійно проживає в квартирі АДРЕСА_2 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказані особи за даною адресою проживають з червня 2020 року по теперішній час.

Як вбачається з позовної заяви, між сторонами виник спір щодо утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та щодо утримання позивача ОСОБА_1 до досягнення дитиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як вбачається із змісту ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як зазначено у ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

За правилом ч. 2 цієї статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до довідки № 02-15/03, виданої Палацом дітей та молоді Славутицької міської ради Київської області 28.10.2020 року, ОСОБА_1 , керівнику гуртка Палацу дітей та молоді Славутицької міської ради Київської області, в тому, що вона перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 21.07.2020 року (Наказ № 18-К від 09.07.2020 року).

Згідно з довідкою про отримання (неотримання) допомоги № 2066, виданої 29.10.2020 року Управлінням соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області, ОСОБА_1 , про те, що вона перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області та їй відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» з 01.06.2020 року по 31.05.2023 року призначено допомогу при народженні дитини. Допомогу нараховано в розмірі: з червня по вересень в розмірі 860 гривень щомісяця. Загальна сума доходу за період з 01.06.2020 року 30 вересня 2020 року становить 3440 гривень.

Як вбачається з довідки про доходи № 650, виданої 14.12.2020 року ДСП «Чорнобильська АЕС», ОСОБА_2 про те, що він працює на ДСП «Чорнобильська атомна електростанція», займає посаду машиніст крана (кранівник) 5 розряду. Загальна сума доходу за період з 01.06.2020 року по 30.11.2020 року складає 65 092,52 гривень. Утримання за виконавчими листами із заробітної плати ОСОБА_2 не проводяться.

Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників від 01.11.2020 року, за вказаними параметрами запиту: тип боржника фізична особа, ПІБ ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 231312580, сформованої 05.11.2020 року о 19:29, квартира загальною площею 71,0 кв. м., житловою площею 30,0 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_3 від 03.02.2012 року, виданого виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області.

З урахуванням наведеного, при визначенні розміру аліментів з врахуванням обставин, зазначених у ч. 1 ст. 182 СК України, суд бере до уваги рівність обов`язку обох батьків щодо утримання своєї дитини, нормальний стан здоров`я дитини, нормальний стан здоров`я відповідача, оскільки доказів іншого суду не надано, матеріальне становище дитини, матір якої отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не працює, матеріальне становище відповідача, який має постійне місце роботи та інші обставини, що мають значення, суд вважає правильним визначити аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить необхідну участь батька в його утриманні.

Вказаний розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач є чоловіком працездатного віку, а відтак повинен приймати заходи для можливості утримувати свою дитину на достатньому для дитини рівні.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В разі направлення позовної заяви поштою днем пред`явлення позову вважається календарна дата на поштовому штемпелі, яка засвідчує прийняття поштою кореспонденції.

Виходячи з того, що датою, яка зазначена на поштовому штепмелі конверту, в якому надійшла позовна заява разом з доданими документами до суду, є 12 листопада 2020 року, то аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з 12 листопада 2020 року.

Вирішуючи спір в частині стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності.

За змістом ч.2 цієї статті дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Оцінюючи матеріальне становище відповідача, суд бере до уваги наявність у нього постійного місця роботи, щомісячного заробітку, з урахуванням чого вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача у розмірі 1/6 частки його доходу щомісяця до досягнення дитиною трьох років.

Неспроможність за своїм матеріальним становищем надавати утримання позивачу до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) щомісяця відповідачем не доведена.

За змістом ч.1 ст.79 СК України аліменти на утримання позивача присуджуються за рішенням суду з 12 листопада 2020 року.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилом ч. 3 вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як зазначено у п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Судом встановлено, що адвокат Климчук В.В. надавала позивачу ОСОБА_1 правничу допомогу на підставі договору про надання правової допомоги № 1-11-20 від 01 листопада 2020 року.

Як вбачається з п. 4.3. вказаного договору, розмір гонорару за надання правової допомоги, відповідно до даного Договору визначається за домовленістю сторін. Сторони узгодили, що година роботи адвоката становить 500 гривень.

Відповідно до п. 4.4. вказаного договору, розрахунок вартості наданих послуг є Додатком 3 до договору. Факт надання послуг підтверджується актом наданих робіт, яки є Додатком 4 до цього Договору.

Згідно з розрахунком вартості наданих послуг, що є Додатком 3 до Договору № 1-11-20 від 01.11.202 року, витрати на професійну правничу допомогу становлять 2000 гривень.

До позовної заяви додано попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат на суму 2500 гривень відповідно до ст. 134 ЦПК України.

Згідно з актом наданих послуг від 09 листопада 2020 року, що є Додатком 4 до Договору № 1-11-20 від 01.11.2020 року, адвокатом Климчук В.В. була надана правова допомога за договором про надання правової допомоги № 1-11-20 від 01 листопада 2020 року в такому обсязі: зустрічі з клієнтом, надання консультацій - 0,5 години (вартість послуги 250 гривень), вивчення наданих клієнтом документів, нормативних актів та матеріалів судової практики щодо предмету звернення 0,5 години (вартість послуги 250 гривень), збирання доказів (отримання інформації про наявність у відповідача нерухомого майна, відкритих виконавчих проваджень щодо нього) з Державних реєстрів 0,5 години (вартість послуги 250 гривень), складання позовної заяви, оформлення додатків до неї ( в т. ч. послуги друку, ксерокопіювання, засвідчення копії документів) 2 години (вартість послуги 1 000 гривень), подача позовної заяви з додатками до суду (надіслання поштовим відправленням) - 0,5 години (вартість послуги 250 гривень), всього 4 години на суму 2000 гривень.

Відповідно до рахунку-фактури № 1-11-20 від 09.11.2020 року вартість послуг, наданих згідно акту наданих послуг від 09.11.2020 року адвокатом Климчук В.В. та оплачених ОСОБА_1 , складає 2000 гривень, яка за надану правову допомогу отримана згідно товарного чеку № 1-11-20 від 09.11.2020 року.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи час, затрачений адвокатом Климчук В.В. на надання консультацій, вивчення наданих клієнтом документів, нормативних актів та матеріалів судової практики щодо предмету звернення, збирання доказів (отримання інформації про наявність у відповідача нерухомого майна, відкритих виконавчих проваджень щодо нього) з Державних реєстрів, складання позовної заяви, оформлення додатків до неї ( в т. ч. послуги друку, ксерокопіювання, засвідчення копії документів), подача позовної заяви з додатками до суду, обсяг та якість виконаних робіт, значення цієї справи для особи, яка є стороною у справі, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, в сумі 2000 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі.

За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 гривень.

За правилами ст. ст. 141, 142 ЦПК України, ст. ст. 1-4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, стягненню з відповідача на користь держави підлягає половина судового збору, від сплати якого звільнена позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи наведене суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду у межах сум платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 258, 263-265, 430 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 12 листопада 2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 420,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено 29 грудня 2020 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька