ПОСТАНОВА

Іменем України

23 грудня 2020 року м. Кропивницький

справа № 404/4788/19

провадження № 22-ц/4809/1335/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

учасники справи:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Кіровського районного м. Кіровограда області від 10 березня 2020 року у складі судді Варакіної Н.Б.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних кредитних карт № б/н від 31.08.2012 відповідач отримала кредит у розмірі 4386,77 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві.

14.06.2018 відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості і зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 20.06.2019 заборгованість становить 20062,33 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 3815,44 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 4512,49 грн, заборгованість за пенею та комісією - 8156,33 грн, штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 3578,07 грн.

Позивач просив стягнути суму боргу та сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Короткий зміст рішення суду

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 березня 2020 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 3815,44 грн заборгованості за кредитом. В задоволенні вимог про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом 4512,49 грн, за пенею та комісією 8156,33 грн, штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 3578,07 грн відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, з урахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, зазначив про відсутність підстав вважати, що при укладенні договору між сторонами АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-ХІІ.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Зазначив, що оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредиту.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині заборгованості за процентами, пенею та штрафах та ухвалити нове рішення задовольнивши позовні вимоги в оскаржуваній частині в повному обсязі.

Вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що в Генеральній угоді чітко зазначені умови кредитування, в тому числі щодо плати процентів, пені та штрафів, базу їх нарахування, спосіб сплати та строки.

В даному випадку відповідачка підписуючи Генеральну угоду підтвердила що вона ознайомлена і згодна з умовами та правилами, а також отримала повну інформацію про умови кредитування.

Позивач звертає увагу, що відсутність підпису боржника на відповідних умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов висловивши певним чином згоду.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення договору у вигляді Анкети-заяви та Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно позовних вимог, розрахунку заборгованість станом на 20.06.2019 становить 20062,33 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 3815,44 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 4512,49 грн, заборгованість за пенею та комісією 8156,33 грн, штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 3578,07 грн.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту частини 1 статті 638 та статті 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 УК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правовідносини між сторонами можуть виникати унаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої (стаття 634 ЦК України). Про ознайомлення із запропонованими умовами сторона, яка приєднується, має засвідчити своїм підписом, чи іншим способом про ознайомлення та погодження (стаття 207 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із статтями 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Колегія суддів звертає увагу, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Колегія не погоджується з висновком суду про те, що сторони не встановили розміру процентної ставки за користування кредитними коштами.

Так, судом встановлено, що 24.01.2009 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Однак остання містить лише анкетні дані відповідачки (а.с.8).

31 серпня 2012 року між сторонами було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій сторони визначили розмір заборгованості за кредитом 4386,77 грн на строк 24 місяці з 31.08.2012 по 31.08.2014.

Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди за користування кредитом передбачена сплата процентів 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом внесення у період з 01 по 25 число щомісячного платежу в сумі 219,51 грн.

Наведене свідчить про те, що сторони у Генеральній угоді погодили розмір плати за користування кредитними коштами та порядок повернення кредиту щомісячними платежами до 31.08.2014.

Крім того пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачено, що згідно статей 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків повернення заборгованості зазначених у цій генеральній угоді більш ніж на 31 день, по зобов`язаннях, строк яких не настав, строком повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом починаючи із 32-го дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в сумі 3578,07 грн.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

На підтвердження невиконання відповідачкою умов Генеральної угоди банк надав суду розрахунок заборгованості. З розрахунку заборгованості видно, що відповідачка 18.10.2012 сплатила 200,00 грн, 17.11.2012 230 грн, 16.01.2013 200 грн, 15.02.2013 200 грн, 20.10.2015 389,83 грн та надалі припинила вносити щомісячні платежі (а.с.5-6).

Як убачається з розрахунку заборгованість по процентам нарахована по 20 червня 2019 року в сумі 4512,49 грн, що не відповідає зазначеним правилам нарахування процентів та умовам договору у зв`язку із закінченням строку кредитування.

Отже, якщо сторони договору визнали безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання саме виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості, то після настання такого строку банк не мав права нараховувати передбачені договором проценти.

Останнє погашення у розмірі 200 грн, у визначені договором строки, здійснено позичальником 15 лютого 2013 року, наступний платіж мав би бути здійснений з 1 по 25 березня 2013 року, але цього зроблено не було (а.с. 5)

З урахуванням положень пункту 2.2 Генеральної угоди, 32 днем за 25 березня 2013 року є 26 квітня 2013 року. Отже, 26 квітня 2013 року був останнім днем кредитування у зв`язку із зміною строку кредитування.

Оскільки в розрахунку заборгованості нараховані відсотки станом на 19 квітня 2013 року та становлять 233,47 грн, то суд робить власний розрахунок (3815,44 х 18 : 100 : 365 х 7 = 13,2 грн, де 3815,44 грн сума простроченої заборгованості, 7 кількість днів прострочення з 19.04.2013 по 26.04.2013).

Тому, загальна сума заборгованості за відсотками станом на 26.04.2013 становить 246,61 грн (233,41+13,2 = 246,61)

При цьому, після закінчення строку кредитування позичальником було сплачено 389,83 грн 20.10.2015.

З урахуванням положень статті 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобов`язанням, суд вказує, що сплачена відповідачем після закінчення строку кредитування сума 389,83 грн. грн, яка повністю погашає нараховані за період кредитування відсотки в розмірі 246,61 грн.

Отже, станом на дату звернення із цим позовом, позичальник не мав заборгованості за процентами.

Щодо вимог про стягнення пені суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.8 Генеральної угоди розмір пені встановлюється в умовах та правилах.

Однак, матеріали справи не містять підписаних відповідачем Умов та правил.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

До того ж, у даному випадку, необхідно зауважити, що міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, колегія суддів зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Зокрема, п. 1.5.3 генеральної угоди передбачено що позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми заборгованості по кредиту за кожен день прострочки. Проте, оскільки судом визначено, що 26 квітня 2013 року був останній день кредитування у зв`язку із зміною строку кредитування, то з розрахунку вбачається, що заборгованість за пенею та комісією становить 0,00 грн. (а.с. 5)

Крім того, апеляційний суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф в розмірі 3578,07 грн, оскільки такий штраф передбачено в п. 2.2 Генеральної угоди.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за штрафом в розмірі 3578,07 грн.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати понесені відповідачем документально підтверджуються в матеріалах справи: за подачу позовної заяви в розмірі 1921,00 грн, за подачу апеляційної скарги в розмірі 2881,00 грн (а.с. 2; а.с.78).

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням вимог позивача, з відповідача на його користь підлягає стягненню компенсація сплаченого ним судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: за подання до суду позовної заяви 342,00 грн, за подання до суду апеляційної скарги 286,95 грн, всього 628,95 грн.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням нового рішення про стягнення штрафу та відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами нарахованими на прострочений кредит, пені та комісії.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 березня 2020 року в частині що оскаржується скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення. Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» штраф у розмірі 3578 гривень (три тисячі п`ятсот сімдесят вісім) 07 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 628 гривень (шістсот двадцять вісім) 95 копійок в рахунок компенсації судового збору.

В задоволенні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення пені та комісії 8156 грн 33 коп, заборгованості за процентами за користування кредитом 4512 грн 49 коп відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2020 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко