Справа № 561/1019/20
УХВАЛА

смт. Зарічне

30 грудня 2020 року

Зарічненський районний суд Рівненської області
в складі судді Снітчук Р.М.
за участі секретаря Савич Ж.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Зарічненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Захожої Тетяни Володимирівни, заінтересована особа ОСОБА_2 , -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Зарічненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Захожої Т.В., заінтересована особа ОСОБА_2 , про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання винести постанову про зняття арешту з його коштів, що знаходяться на розрахунковому рахунку в АТ КБ «Приватбанк», на який нараховується заробітна плата.
В обґрунтування скарги покликається на те, що на виконанні Зарічненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавчий лист № 561/1091/13, виданий Зарічненським районним судом Рівненської області 04.02.2014 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки та постанова Зарічненського районного суду Рівненської області № 561/243/20 про стягнення з нього штрафу.
Під час здійснення виконавчого провадження постановою державного виконавця Зарічненського ДВС накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк», на який йому перераховується заробітна плата.
Зазначену постанову він не отримував, про наявність арешту дізнався з повідомлення в додатку «Приват24».
03 грудня 2020 року звернувся до Зарічненського РВДВС із заявою про зняття арешту з рахунку.
Листом від 09.12.2020 року №9428 державний виконавець його повідомив, що підстави для зняття арешту з його зарплатного рахунку відсутні.
Зазначену постанову про накладення арешту на його кошти, що містяться на рахунку в АТ КБ «Приватбанк» і є його заробітною платою, вважає незаконною і такою, що порушує його права на отримання заробітної плати.
Крім того, вказує, що військовою частиною НОМЕР_3 , де він проходить службу за контрактом, з його грошового забезпечення проводиться утримання на користь держави штрафу та судових витрат на виконання постанови Зарічненського районного суду Рівненської області № 561/243/20.
Покликаючись на положення ч. 1 ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» вказує, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.
Накладення арешту на його зарплатний рахунок унеможливлює розпорядження ним частиною коштів, що мають залишитися після відрахування виплат, порушує його право на отримання заробітної плати та матеріального забезпечення.
Просив визнати дії державного виконавця неправомірними та зобов`язати винести постанову про зняття арешту з його коштів , що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк».
У судове засідання боржник ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд скарги у його відсутності, просив визнати дії державного виконавця неправомірними та зобов`язати винести постанову про зняття арешту з коштів, що знаходяться на рахунку боржника.
Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд скарги у її відсутності, проти заявлених вимог не заперечує, оскільки заборгованість за аліментами боржником погашено у повному розмірі.
Державний виконавець Зарічненського районного відділу державної виконавчої служби Захожа Т. М. у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд скарги у її відсутності.
У відповіді на скаргу державний виконавець зазначила, що проти заявлених вимог заперечує. При цьому вказала на те, що на виконанні Зарічненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавчий лист № 561/1091/13, виданий Зарічненським районним судом Рівненської області 04.02.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та постанова Зарічненського районного суду Рівненської області № 561/243/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 10200 грн., заборгованість за якою становить 3876 грн. 56 коп. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 27.11.2020 року становила 33116 грн. 95 коп. На підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» для забезпечення виконання судового рішення 27.11.2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. Підстави для зняття арешту з коштів боржника, передбачені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні. Вважає дії державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови правомірними і такими, що відповідають цілям і меті виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України суд розглядає зазначену скаргу у відсутності боржника, стягувача та державного виконавця, оскільки про дату та час розгляду скарги вони були повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд скарги за їх відсутності та їх неявка не є перешкодою для її розгляду.
Дослідивши надані письмові докази, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Судом встановлено, що на виконанні в Зарічненському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавчий лист № 561/1091/13, виданий Зарічненським районним судом Рівненської області 04.02.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та постанова Зарічненського районного суду Рівненської області № 561/243/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 10200 грн.
Постановами державного виконавця від 08.02.2014 року ВП № 41967806та від 09.06.2020 року ВП № 62278673 відкрито виконавче провадження з виконання зазначених судових рішень.
З довідки-розрахунку від 27.11.2020 року № 9057 вбачається, що за боржником ОСОБА_1 за період з 01.02.2018 року до 27.11.2020 року рахується заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 у сумі 33116 грн. 95 коп.
27 листопада 2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .
Разом з тим, з довідок АТ КБ «Приватбанк» від 03.12.2020 року, 11.12.2020 року вбачається, що боржник ОСОБА_1 має в АТ КБ «Приватбанк» картку, рахунок № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , на який отримує зарплатні виплати.
З довідки військової частини НОМЕР_3 від 01.12.2020 року вбачається, що з грошового забезпечення ОСОБА_1 утримуються кошти на підставі постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 62278560, ВП № 62278673 від 02.09.2020 року.
Також встановлено, що боржник ОСОБА_1 звертався до державного виконавця із заявою про зняття арешту з його зарплатного рахунку, однак 09.12.2020 року державний виконавець відмовив у знятті арешту, покликаючись на відсутність підстав.
Відповідно до ст. 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно до п. 7 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Відповідно до ст. 56 цього ж Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Згідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Частиною 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.
З наведених норм права убачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому, стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.
Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".
Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".
Чинним законодавством України не передбачено відкриття фізичною особою рахунків зі спеціальним режимом їх використання, у тому числі для перерахування виключно заробітної плати.
Судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 має в АТ КБ «Приватбанк» картку, рахунок № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , на який отримує зарплатні виплати.
Разом з тим, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків.
Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що на кошти, які знаходяться на зарплатному рахунку боржника, у повному розмірі не може бути накладено арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.
При цьому суд вважає правомірними дії державного виконавця при винесенні 27.11.2020 року постанови про арешт коштів боржника, оскільки на той час йому не було відомо про те, що на вказаний рахунок перераховується заробітна плата боржника.
Разом з тим, зазначена постанова не може залишатися чинною, оскільки порушує право боржника на отримання заробітної плати.
Враховуючи наведене, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 5, 18, 48, 52, 59, 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 447 - 451 ЦПК України, -
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Зарічненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Захожої Тетяни Володимирівни, заінтересована особа ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати постанову начальника відділу Зарічненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Захожої Тетяни Володимирівни від 27 листопада 2011 року про арешт коштів боржника неправомірною.
Зобов`язати начальника відділу Зарічненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Захожу Тетяну Володимирівну винести постанову про зняття арешту з рахунку боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , в АТ КБ «Приватбанк».
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Зарічненський районний суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Р. М. Снітчук