ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2594/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі РАСУЛОВІЙ А.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Лугинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Лугинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту батьківства ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внесення змін до актового запису.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 22.10.2013 остання перебувала у фактичних відносинах з ОСОБА_9 , вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач народила доньку - ОСОБА_10 , про що виконавчим комітетом Кремненської сільської ради Лугинського району Житомирської області зроблено відповідний актовий запис за № 9, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 07 листопада 2016. Відомості про батька записані зі слів позивача, а саме за прізвищем останньої, а «ім`я та по-батькові» зазначені самого ОСОБА_9 , що стверджується свідоцтвом про народження дочки та довідкою від 30.10.2018 р. № 407, виданою Лугинською селищною радою. ОСОБА_9 за життя визнавав себе батьком, ще не народженої, але зачатої в період спільного проживання дитини, бажав її народження та наполягав на внесенні в Свідоцтво про народження в якості батька дитини саме його.

ОСОБА_9 помер, та будь-яких біологічних матеріалів в архіві судово-медичної токсикології не збереглися, про що свідчить відповідь Київського міського клінічного бюро СМЕ від 27.02.2018 року.

У зв`язку з цим, у липні 2018 року було проведено генотипоскопічне дослідження між ОСОБА_11 , яка є рідною дочкою ОСОБА_9 , та малолітньою ОСОБА_10 на предмет родинного зв`язку.

Відповідно до висновку № 18525 від 24.07.2018 року імовірність родинства (по маркерам Х-хромосоми) між ОСОБА_7 та малолітньою ОСОБА_10 складає 99.996194%.

Таким чином вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_7 мають спільного батька, а саме ОСОБА_9 .

У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши, що визнання ОСОБА_9 батьком малолітньої дитини, буде сприяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, не порушить її права.

Ухвалою суду від 13.01.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи,вислухавши думку сторін, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду, виходячи з наступного.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення, за правовою позицією Верховного Суду, зокрема у справі № 686/20582/19-ц.

Згідно з вимогами пункту 4 частини третьої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК У країни) позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Стаття 318 ЦПК України визначає зміст заяви фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якого має бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;докази, що підтверджують факт.

Так, із змісту позовних вимог та матеріалів справи вбачається, що предметом спору є встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису, а також судом безспірно встановлено, що між сторонами у даній справі існує спір про право на спадщину, що і зумовило звернення позивача саме у позовному провадженні.

Водночас, позовні вимоги ОСОБА_1 обмежені вирішенням питання про встановлення факту, що має юридичне значення, без пред`явлення вимог для подальшого вирішення спору по суті.

Отже, суд може встановити лише юридичний факт у тому випадку, якщо встановлення цього факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право та лише в межах поданої заяви у порядку окремого провадження.

Таким чином, позивач у цій ситуації штучно використав термін «позов» при застосуванні процесуального механізму встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки інших вимог при зверненні до суду ним заявлено не було.

Аналогічні висновки при вирішенні вказаного спору викладені і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 липня 2018 року (справа № 304/149/16-ц, провадження №61-9347св18).

Так, враховуючи викладені вище норми чинного законодавства та беручі до уваги позицію Верховного Суду, а також те, що звернувшись до суду у порядку позовного провадження лише з вимогою про встановлення факту батьківства, інших вимог для вирішення спору про право нею заявлено не було, що вказує на штучність даного позову, суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись стст. 257-259, 260-216 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Лугинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису- залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ КАЛІУШКО Ф.А.