КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/4486/20
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.
за участю секретаря Ратовської А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3
про розірвання шлюбу під час вагітності та визнання батьківства зачатої дитини іншою особою,
23.10.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , в якій просить суд розірвати шлюб між нею - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька від 31.07.2004 року, актовий запис № 519, визнати батьківство ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , відносно дитини зачатої за час перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у зареєстрованому шлюбі з громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 31.07.2004 року між нею - ОСОБА_1 та відповідачем -
ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб.
Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач вказує, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб існує лише формально, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, між нами часто відбувалися безпідставні сварки і непорозуміння, постійні розбіжності у всьому, через які склалися неприязні відносини.
У подальшому, як зазначає позивач, у зв`язку з проведенням бойових дій на
території Донецької області, побоюючись за своє життя та життя свого сина, вона вимушена
була покинути домівку та переїхати з сином до міста Одеси, а чоловік, у свою чергу,
залишився проживати на непідконтрольній території України.
Також позивач вказує, що починаючи з 2017 року вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , проживають вони разом за адресою: АДРЕСА_1 , між ними панує взаєморозуміння, повага один до одного.
ОСОБА_3 дбає про неї та її сина, створює усі необхідні умови для належного виховання та розвитку сина.
Крім того, позивач зазначає, що на даний час вони з ОСОБА_3 чекають на дитину, термін вагітності 15-16 тижнів, при цьому, ОСОБА_3 визнає батьківство зачатої дитини.
На думку позивача, вищезазначені обставини свідчать про те, що сімейні відносини між нею - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 поновити неможливо, відновленню їх шлюб не підлягає.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом про розірвання шлюбу під час вагітності та визнання батьківства зачатої дитини іншою особою.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 27.10.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про розірвання шлюбу під час вагітності та визнання батьківства зачатої дитини іншою особою. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 24.11.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання 24.12.2020 року позивач не з`явилась, однак 24.12.2020 року надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_2 про час та місце підготовчого та судових засідань повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, у підготовче та судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
У судове засідання 24.12.2020 року третя особа - ОСОБА_3 не з`явився, однак 24.12.2020 року надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, визнав, що він є батьком зачатої дитини, позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 31 липня 2004 року, шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 519.
Від даного шлюбу сторони мають сина неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 завагітніла та перебуває на обліку в Жіночій консультації №9 полового будинку АДРЕСА_2 , вагітність 15-16 тижнів, що підтверджується довідкою ЖК №9 полового будинку №7 від 09.10.2020 року.
Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 та її неповнолітній син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , однак фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно заяви ОСОБА_3 від 24 грудня 2020 року, він - ОСОБА_3 є батьком майбутньої дитини, яка народиться у ОСОБА_1 .
Судом вставлено, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем, у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався, на примирення позивач категорично не згоден, оскільки сторін по справі нічого не об`єднує, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту.
Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення.
Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї.
Добровільність шлюбу одна з основних його засад.
Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.
За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.
Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.
За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі немає.
Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.
Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.
Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.
У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін по справі.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення.
Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Як встановлено судом, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач вагітна дитиною, батьком якої визнає себе ОСОБА_3 .
З викладеного суд робить висновок, що спільне життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та збереження їх сім`ї є неможливим, і таке збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.
Щодо вимог позивача про визнання батьківства ОСОБА_3 відносно дитини, зачатої під час перебування нею у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.
Згідно статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Враховуючи досліджені судом докази, визнання ОСОБА_3 позовних вимог та батьком дитини, зачатої під час перебування позивача у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про наявність підстав для їх задоволення.
Оскільки позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про розірвання шлюбу під час вагітності та визнання батьківства зачатої дитини іншою особою задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 28 вересня 2004 року Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області)та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 11 липня 1997 року Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області), зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 519 від 31 липня 2004 року.
Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.
Визнати батьківство ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ,адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 04 лютого 2000 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області, відносно дитини, зачатої за час перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 28 вересня 2004 року Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області,у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 11 липня 1997 року Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Петренко В. С.