Справа № 136/1484/19
провадження № 2/136/466/19
РІШЕННЯ

іменем України

"21" жовтня 2020 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом проти ОСОБА_1 (далі - відповідач) з вимогою стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.05.2011 у розмірі 126691,30 грн, а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами.

ОСОБА_2 (далі позичальник) звернулася до позивача з метою отимання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 26.05.2011. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком договір про надання банківських послуг з отримання кредиту в розмірі 8000,00 грн у вигляді встановленогого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30%, що підтверджується підписом у заяві. Заявою позичальника підтверджується той факт, що вона була повністю проінформований про умови кредитування. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, оскільки надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, позичальник не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості чим порушила умови кредитного договору. У зв`язку із зазначеним порушенням, позичальник станом на 30.04.2019 мала заборгованість у розмірі 126691,30 грн, з яких: 5122,63 грн заборгованість за кредитом; 121568,67 грн заборгованість по процентам за користування кредитом з 26.05.2011 по 30.12.2018. Позичальник у добровільному порядку свою заборгованість перед позивачем не погасила.

27.09.2019 позичальник померла, правовідносини допускають правонаступництво, а з матеріалів спадкової справи до майна померлої вбачається, що спадкоємицею, яка прийняла спадщину є саме відповідач.

Ухвалою суду від 18.10.2019 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву.

Ухвалою суду від 28.04.2020 провадження у справі зупинено до залучення у справі правонаступника, а також з нотаріальної установи витребувано матеріали спадкової справи.

Ухвалою суду від 07.07.2020 поновлено провадження у справі та залучено, в якості правонаступника відповідача.

У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступне.

Згідно змісту анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 26.05.2011, позичальник ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитку «Універсальна», у графі бажаний кредитний ліміт зроблено запис 300,00 грн. (а.с. 9 з обох сторін).

Судом встановлено, що згідно із Статутом АТ КБ «Приватбанк» рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» став правонаступником всіх прав та зобов`язань ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 39 на звороті).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 30.04.2019 позивачем визначена заборнрваність позичальника у розмірі 126691,30 грн, з яких: 5122,63 грн заборгованість за кредитом; 121568,67 грн заборгованість по процентам за користування кредитом з 26.05.2011 по 30.12.2018. Проте такий розрахунок підписаний представником ПриватБанку без зазначення будь-яких даних, що його ідентифікують (а.с. 8 на звороті).

27.09.2019 померла позичальник, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №8 від 04.02.2020 (а.с. 64 з обох сторін).

Згідно матеріалів спадкової справи до майна померлої встановлено, що єдиною спадкоємицею, яка спадщину прийняла є відповідач, так як її брат від спадщини після смерті матері відмовився на користь своєї сестри, про що надав заяву відповідного змісту (а.с. 76-85).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В силу ст. 1218 ЦК України передбачено, що: до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Разом з тим, відповідач будучи спадкоємцем позичальника, вимоги позивача щодо погашення наявної заборгованості за кредитним договором не задовольнила.

Згідно з ч. 1 ст. 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З урахуванням викладеного, вирішуючи питання про стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.05.2011 у розмірі 126691,30 грн, суд виходить з наступних мотивів та норм права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання позичальником взятих на себе за договором грошових зобов`язань, розмір заборгованості, подавши до суду належні та допустимі докази.

Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Позивач не надав підписаних позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, отож не доведено, що саме ці Умови мала на увазі позичальник, підписуючи заяву та відповідно, чи брала вона на себе зобов`язання зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту (правова позиція Верховного Суду від 03.07.2019, у справі № 342/180/17/14-131цс19, Великої Палати). Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15). До такого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 27.08.2020 (провадження № 61-8915св19).

Як убачається з копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, вона не містить будь-яких даних про видачу кредитної картки та строку дії, доказів отримання кредитної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі, крім особистих даних та підпису.

Крім того у позові зазначено, що позичальник отримала кредиту в розмірі 8000,00 грн, на умовах сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 30%, однак з копії анкети-заяви судом вбачається, що у графі бажаний кредитний ліміт зроблено запис 300,00 грн, без зазначення розміру відсутку за користування кредитом.

У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого позичальнику кредитного ліміту та видачу кредитної картки.

Зважаючи на викладене, суд позбавлений можливості перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій позичальнику, отже доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами.

Таким чином, підстав вважати, що у позичальника виникли будь - які зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з подачею анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват-Банку, відсутні.

Суд дійшов висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, яким він обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком.

За таких обставин, в задоволенні даного позову суд відмовляє у повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступної норми права.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в розмірі 1921,00 грн, сплачений ним при подачі позову (а.с. 1), тому оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі суд відносить судові витрати понесені позивачем на його рахунок.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 207, 526, 626, 628, 634, 638, 1054, 1055, 1216, 1218, 1281-1282 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263 -265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у повному обсязі в задоволені позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»-(місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1 Д, м. Київ, Київська обл., ЄДРПОУ - 14360570) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Д.Т. Кривенко