_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/484/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Маломуж А.І.,

за участі секретаря судового засідання - Абухіної Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (Черкаська обл., Канівський р-н., с. Таганча) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), треті особи: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

18.09.2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права приватної власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був зареєстрований від 05.02.1961 року Приморським органом ЗАГС м. Одеси. Проживало подружжя у квартирі АДРЕСА_4 , яка належала на праві приватної власності їм та матері ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 (мати ОСОБА_5 ) , що підтверджує свідоцтво про смерть від 07.03.1995 року серія НОМЕР_1 . Оскільки померла проживала разом з подружжям у квартирі № 104 , зокрема сином ОСОБА_5 , то він згідно з спадковим законодавством України прийняв автоматично у спадок частку своєї матері, тобто 2/6 частини. 28.03.2007 року був складений договір дарування згідно якого ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_8 прийняла у дар 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , що в цілому складається з одного кам`яного житлового будинку житловою площею 36,5 кв.м. розташованого на земельній ділянці площею 1358 кв.м. Подаровану 1/2 частку житлового будинку ОСОБА_8 зареєструвала, як право власності на нерухоме майно у КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 23.04.2007 року про, що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №14330628. 27.01.2013 року ОСОБА_8 оформила, будучи у шлюбі, в управлінні Держземагенства у м. Одесі державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :13:018:0087 площею 0,0337 га та земельну ділянку за кадастровим номером :13:018:0086 площею 0,0336 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 10.04.2014 року зазначені земельні ділянки ОСОБА_8 зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (додаток 9). Крім того, 14.02.2018 року ОСОБА_8 здійснила Державну реєстрацію в електронному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, права власності на Ѕ частину житлового будинку, житловою площею 36,5 кв. м., що розташований на земельній ділянці 1358 кв.м. яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 22.03.2018 року ОСОБА_8 здійснила заповіт, в якому визначено, що після її смерті все майно, де б воно не було та з чого не складалося, що належатиме на день її смерті заповідає громадянину Угорщини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 померла, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за спадковою справою №65л/2018 зареєстрованою у Приморській державній нотаріальній конторі у м. Одесі. Чоловік ОСОБА_8 - ОСОБА_5 непрацездатний інвалід II групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК №023266, тому має право на обов`язкову частку. ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.03.2019 року серія НОМЕР_2 . У ОСОБА_5 єдиною спадкоємицею є ОСОБА_1 , яка є його рідною сестрою про що свідчать свідоцтво про народження ОСОБА_10 серія НОМЕР_3 від 19.08.1952 року, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_4 , а також рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.07.2019 року по справі №697/1249/19 яким встановлено факт родинних відносин про те що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є рідною сестрою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 подала до Приморської державної нотаріальної контори м. Одеса заяву від 27.08.2019 року про призупинення будь-яких юридичних дій державною нотаріальною конторою щодо оформлення спадщини ОСОБА_5 до вирішення спору у суді з претендентом на спадщину ОСОБА_9 .

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_9 та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили, просили у його задоволені відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_5 не мешкав з ОСОБА_8 на момент смерті, тому він не спадкує за нею, померла ОСОБА_8 не могла сама себе обходити, а тому він проживав з нею і на АДРЕСА_4, і на АДРЕСА_2.

Третя особа ОСОБА_3 надав до суду письмові пояснення відповідно до яких повідомив, що ОСОБА_2 коли був не за кордоном проживав за адресою: АДРЕСА_2 , їх покійна сестра проживала разом з чоловіком та його покійною матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 , свою частку переоформив на сестру, оскільки це була воля батька, він не хотів нічого залишати ОСОБА_12 .

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась. Повідомлена належним чином, пояснення на позов не надала.

Свідок ОСОБА_13 повідомив, що знає ОСОБА_2 , 19 років, на квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , бачив неодноразово ОСОБА_2 та покійну ОСОБА_8 , не знає чи проживала вона там.

Свідок ОСОБА_14 , знає ОСОБА_2 з 2012 року та знала його сестру, ОСОБА_1 погано знає, вони проживали на АДРЕСА_4, познайомив їх ОСОБА_15 , ОСОБА_2 доглядав за сестрою, купував продукти, ОСОБА_16 не доглядала.

Свідок ОСОБА_17 , повідомила що ОСОБА_2 попросив її допомагати у квартирі на АДРЕСА_4 , допомагала йому готувати їжу, ОСОБА_19 приходила, проте жила на АДРЕСА_5.

Свідок ОСОБА_20 повідомила, що вона є дружиною брата ОСОБА_2 , пояснила, що їх батько не хотів оформлювати будинок на ОСОБА_2 , ОСОБА_2 нікому не сказав коли померла його сестра, коли ОСОБА_1 хотіла приїхати, він їй погрожував, на АДРЕСА_4 померлі жили разом без ОСОБА_12 , ОСОБА_12 подарував половину будинку, оскільки він громадянин Угорщини ї йому потрібно було сплачувати податок.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був зареєстрований від 05.02.1961 року Приморським органом ЗАГС м. Одеси про, що підтверджує печатка з відомостями у паспорті ОСОБА_5 .

Проживало подружжя у квартирі АДРЕСА_4 , яка належала на праві приватної власності їм та матері ОСОБА_5 , ОСОБА_7 в наступних долях. Якщо цілу квартиру прийняти за 6/6, то кожному з них належало на праві приватної власності по 2/6 частині від 6/6, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.04.1995 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 (мати ОСОБА_5 ), що підтверджує свідоцтво про смерть від 07.03.1995 року серія НОМЕР_1 .

Оскільки померла проживала разом з подружжям у квартирі № 104 , зокрема сином ОСОБА_5 , то він згідно з спадковим законодавством України прийняв автоматично у спадок частку своєї матері, тобто 2/6 частини.

Відповідно до ст. 525. ЦК Української PCP (Закон 1540-06 від 18.07.1963) «Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця».

Відповідно до ст. 526 ЦК Української PCP «Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме,- місцезнаходження майна або його основної частини».

Відповідно до ст. 529 ЦК Української PCP «При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого».

Відповідно до ст. 548 ЦК Української PCP «Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини».

У результаті, після смерті ОСОБА_7 , у ОСОБА_5 збільшилась частка права власності на квартиру, а саме 2/6 + 2/6 = 4/6 частини від всієї квартири № 104 .

28.03.2007 року був складений договір дарування згідно якого ОСОБА_9 подарував, а ОСОБА_8 прийняла у дар Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_2 , що в цілому складається з одного кам`яного житлового будинку житловою площею 36,5 кв.м. розташованого на земельній ділянці площею 1358 кв.м.

Подаровану 1/2 частку житлового будинку ОСОБА_8 зареєструвала, як право власності на нерухоме майно у КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 23.04.2007 року про, що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №14330628.

27.01.2013 року ОСОБА_8 оформила, будучи у шлюбі, в управлінні Держземагенства у м. Одесі державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :13:018:0087 площею 0,0337 га та земельну ділянку за кадастровим номером :13:018:0086 площею 0,0336 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

10.04.2014 року зазначені земельні ділянки ОСОБА_8 зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Крім того, 14.02.2018 року ОСОБА_8 здійснила Державну реєстрацію в електронному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, права власності на 1/2 частину житлового будинку, житловою площею 36,5 кв. м., що розташований на земельній ділянці 1358 кв.м. яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

22.03.2018 року ОСОБА_8 здійснила заповіт, в якому визначено, що після її смерті все майно, де б воно не було та з чого не складалося, що належатиме на день її смерті заповідає громадянину Угорщини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 померла, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за спадковою справою №65л/2018 зареєстрованою у Приморській державній нотаріальній конторі у м. Одесі.

Чоловік ОСОБА_8 - ОСОБА_5 непрацездатний інвалід II групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК №023266.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті ( ч.1 ст.1223 ЦК України).

Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у п.19 зазначив, що перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Отже, згідно вищенаведених норм законодавства України, після смерті ОСОБА_8 спадкоємцем у першу чергу на її спадкове майно є її чоловік ОСОБА_5 який фактично прийняв спадщину, оскільки весь час, і до смерті дружини проживав з нею у квартирі АДРЕСА_4 , що підтверджується довідкою КП «ЖКС «Вузівський» № 1858 від 15.06.2015 року.

Так, ОСОБА_5 має за законом право власності на обов`язкову частку у квартирі № 104 , що належала його дружині, а саме 2/6 частки. Але, оскільки покійна зробила заповіт на ОСОБА_9 , то він з даної частки має 1/6 частину, а інша 1/6 частина від 2/6 успадковується ОСОБА_5 .

Тому, у результаті успадкування від дружини 1/6 частки у квартирі № 104 , ОСОБА_5 враховуючи його частку 4/6, взагалі отримує право власності на дану квартиру у розмірі 1/6 + 4/6 = 5/6 часток.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Що стосується 1/2 частини житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , то оскільки він був набутий по-перше, у шлюбі, а по-друге, згідно вищенаведених норм спадкового права, ОСОБА_5 згідно закону успадкував 1/4 частину від 1/2 частини житлового будинку, що належала на праві власності ОСОБА_8 , а інша 1/4 частина будинку належить за заповітом ОСОБА_9 .

Таким же чином, від кожної земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та знаходились у власності ОСОБА_8 , набутої під час шлюбу 1/1, частка у спадщині ОСОБА_5 складає в наступному вигляді:

- частка земельної ділянки за кадастровим номером :13:018:0087 площею 0,0337 га за ОСОБА_5 складається з 3/4, та 1/4 частка належить ОСОБА_9 .

- частка земельної ділянки за кадастровим номером :13:018:0086 площею 0,0336 га, за ОСОБА_5 складається з 3/4, та 1/4 частка належить ОСОБА_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.03.2019 року серія НОМЕР_2 .

21.11.2019 року постановою державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємцем документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно не надано.

У ОСОБА_5 спадкоємицею є ОСОБА_1 , яка є його рідною сестрою про що свідчать свідоцтво про народження ОСОБА_10 серія НОМЕР_3 від 19.08.1952 року, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_4 (додаток 15), а також рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18.07.2019 року по справі №697/1249/19 яким встановлено факт родинних відносин про те що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є рідною сестрою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2002 року № 5«Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті15та статті392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Тобто позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, судом не встановлено в наявності у позивача правовстановлюючого документу на спірне, 21.11.2019 року постановою державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємцем документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно не надано.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач позбавлений можливості отримати спадщину за законом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та не спростовані стороною відповідача, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 26804 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження здійснення витрат на правову допомогу відповідачем не надано до суду жодного доказу понесення вказаних витрат, зокрема, акту виконаних робіт та доказів сплати вказаних витрат.

На підставі викладеного та ст. ст.1216, 1217, 1220, 1221, 1222, 1223, 1233, 1235, 1261, 1268, 1241, 1267 ЦК України, п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», керуючись ст.ст.12,13,77,78,206,259,263,264 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (Черкаська обл., Канівський р-н., с. Таганча) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), треті особи: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), про визнання права власності задовольнити частково.

Визнати право власності на 5/6 частин квартири АДРЕСА_4 за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ).

Визнати право власності на 1/4 частину житлового будинку житловою площею 36,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ).

Визнати право власності на 3/4 частини земельної ділянки за кадастровим номером :13:018:0087 площею 0,0337 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ).

Визнати право власності на 3/4 частини земельної ділянки за кадастровим номером :13:018:0086 площею 0,0336 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 26804 (двадцять шість тисяч вісімсот чотири) грн. 49 коп.

В частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання Одеському апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення е виготовлено 28.12.2020 року.

Суддя Маломуж А. І.