Справа № 373/1714/20
Номер провадження 2/373/949/20
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29 грудня 2020 року місто Переяслав

Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Лебідь В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом та просить:

- зобов`язати відповідача, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2011 шляхом перенесення самочинно встановленої огорожі на попереднє його місце розташування: ворота, хвіртка, паркан;

- зобов`язати відповідача оформити у нотаріуса купівлю-продаж земельної ділянки, яка раніше передавалась ним позивачу за розпискою, площею 0,1 га;

- зобов`язати відповідача відновити порізаний ганок, який позивач побудувала 7 років назад; відновити світло, яке існувало на ганку та покрити його профнастилом;

- відшкодувати матеріальну та моральну шкоду в розмірі 30 000 (тридцять) гривень;

- звільнити її від сплати судового збору за подачу даного позову.

Ознайомившись із змістом позовної заяви та доданими до неї документами судом встановлено, що дана позовна заява не може бути прийнята до розгляду, оскільки вона не відповідає вимогам статей 175-177 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити в тому числі:

- зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2011 (укладеного у формі розписки).

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Одночасно як засіб відновлення свого права власнику майна надано право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Частиною 3 статті 334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, позивач в силу вимог ч. 3 ст. 334 ЦК України повинна належними та допустимими доказами підтвердити, що їй як власнику нерухомого майна, надано право на звернення до суду з даним позовом.

Крім цього, суд звертає увагу позивача, що позовні вимоги пред`явлені до відповідача про зобов`язання відновити порізаний ганок, який позивач побудувала 7 років назад; відновити світло, яке існувало на ганку та покрити його профнастилом та одночасно зобов`язати відшкодувати матеріальну шкоду.

Статтею 1192 ЦК України передбачено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. Зокрема, відшкодувати шкоду в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Отже, позивачу необхідно визначитись із способом захисту порушеного права, оскільки пред`явлені в частині вимоги про відшкодування матеріальної шкоди до відповідача передбачають подвійну відповідальність, так як відновлення (полагодження) майна є майновою вимогою, що суперечитиме чинному законодавству.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 10 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 із змінами і доповненнями, подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті.

У випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру (п. 12 Постанови №10 від 17.10.2014).

Із змісту позовної заяви вбачається, що в позові заявлено чотири вимоги немайнового та одну майнового характеру.

До матеріалів справи позивачем додана квитанція про сплату судового збору в сумі 2000 (дві тисячі) гривень та клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою розмір ставки судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2020 становить 840 грн. 80 коп.

Згідно статті 4 Закону України «Про судовий збір», розмір ставки судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму (840,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10510,00 грн.).

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Із змісту позовної заяви вбачається, що в позові заявлено вимогу немайнового та майнового характеру.

Так, майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Подана позивачем позовна заява має одночасно майновий і немайновий характер, а судовий збір сплачено загальною сумою за всіма позовними вимогами. При цьому, позивачем не визначено розмір матеріальної та моральної шкоди, а зазначено загальну суму в розмірі 30 000 (тридцять) гривень та не обгрунтовано якими доказами підтверджується її розмір.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п. 3).

Аналогічні норми міститься і у статті 23 Цивільного кодексу України.

При цьому, пунктом 4 вказаної Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Заява має містити відомості про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням та докази, що підтверджують заявлені вимоги в частині відшкодування моральної шкоди саме в зазначеному позивачем розмірі. Отже, до заяви повинні бути додані необхідні документи, наприклад докази причинно-наслідкового зв`язку між станом здоров`я позивача та діями, бездіяльністю або рішеннями відповідача, наприклад, докази витрат на лікування.

У позові заявлено вимогу про стягнення суми відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. При цьому, позивачем не зазначено обґрунтувань та доказів, що підтверджують завдання моральної шкоди, розрахунок суми стягнення у заявленому розмірі.

Частиною 1, 3 статті 136 ЦПК України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому відповідне клопотання про звільнення від сплати судового збору має бути долучене до позовної заяви (ч. 3 ст. 177 ЦПК України) та, виходячи зі змісту положень ст. 12 ЦПК України, обґрунтоване доводами та містити докази на підтвердження того, що майновий стан особи, яка звертається з клопотанням, перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, а також наявності інших, визначених законодавством підстав.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, Законом України «Про судовий збір» чітко визначені підстави, за наявності яких суд може відстрочити або звільнити позивача від сплати судового збору. Однак позивачем не надано достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, та не має можливості в повному обсязі сплатити судовий збір.

Із доданих позивачем письмових документів - відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 03.12.2020 та довідки про доходи № 111103 від 03.12.2020 виданої Переяслав-Хмельницьким об`єднаним управлінням ПФУ в Київській області, вбачається, що за 2019 рік вона отримала 32 341 грн. 96 коп., що в сумі з пенсією за 2019 рік в розмірі 39 429 грн. 54 коп. складає 71 771 грн. 50 коп., а отже 5 % від 71 771 грн. 50 коп., складатиме 3 588 грн. 57 коп.

Дана обставина свідчить, що позивач отримує доходи розмір яких дозволяє їй сплатити судовий збір у відповідному розмірі та не підтверджує незадовільний майновий стан позивачки в цілому, а тому не може бути підставою для звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини у зазначеному вище рішенні від 19.06.2001 в справі «Креуз проти Польщі» також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59).

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Таким чином, позивач має визначитись із розміром матеріальної та моральної шкоди, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору та згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» сплатити судовий збір як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру (п. 12 Постанови № 10 від 17.10.2014).

Окрім того, позивачем до позовної заяви додано документи, у якості письмових доказів, не засвідчених належним чином.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (стаття 95 ЦПК України).

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003 «ДСТУ 4163-2003», відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Окрім того, додані до позову документи та їх копії для відповідача відрізняються, а частина доказів, яка зазначена в додатках до позовної заяви не додана для відповідача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Таким чином, позивачу необхідно надати копію позовної заяви разом з доданими документами для відповідача, в тій самій кількості аркушів, що подаються до суду, виконаних тим самим шрифтом та засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства.

Належне оформлення позовної заяви та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову, є обов`язковими для особи, яка пред`являє позов, без зазначення доказів, суддя не може належним чином здійснити підготовку до судового розгляду та провести підготовче судове засідання у справі.

В цілому, позивачу слід врахувати вищезазначене та привести свої вимоги відповідно до вимог закону та цієї ухвали.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, оскільки зазначені недоліки перешкоджають суду відкрити провадження у справі.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статями 175 і 177 ЦПК України позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом семи днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ В.В. ЛЕБІДЬ