Справа № 740/4526/20
Провадження № 2/740/1413/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.

за участю секретаря судового засідання Кубрак Н. М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,

установив:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Спадковий житловий будинок належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 30 листопада 1989 року, виданого виконкомом Ніжинської районної Ради народних депутатів згідно з рішенням від 26 травня 1989 року № 117, та зареєстрованого в Ніжинському МБТІ 15 грудня 1989 року. Вищезазначений житловий будинок відноситься до типу колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року в даному колгоспному дворі були зареєстровані ОСОБА_3 голова двору, ОСОБА_2 член двору, ОСОБА_1 член двору, що підтверджується довідкою Колісниківської сільської ради від 24 вересня 2020 року за № 354.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Колісниківської сільської ради Ніжинського району від 16 січня 2017 року, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті постійно проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1 .

На день його смерті та протягом 6-ти місяців з дня смерті за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 його дружина, ОСОБА_1 його син.

На випадок смерті ОСОБА_3 склав заповідальне розпорядження, відповідно до якого все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право, заповідав сину ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено секретарем Виконавчого комітету Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області 13 лютого 2004 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Відповідно до довідки Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 16 вересня 2020 року, ОСОБА_2 на день смерті постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

На день її смерті та протягом 6-ти місяців з дня смерті за вищевказаною адресою проживав та був зареєстрований ОСОБА_1 її син.

На випадок смерті ОСОБА_2 зробила заповідальне розпорядження, відповідно до якого все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповідала її сину ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено секретарем Виконавчого комітету Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області 13 лютого 2004 року.

У встановлений законодавством строк позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті матері, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у АДРЕСА_1 , йому було відмовлено. Нотаріус мотивував свою відмову тим, що спадковий будинок відноситься до суспільної групи колгоспний двір, що підтверджується постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1037/02-31.

Позивач є спадкоємцем, який прийняв спадщину та має намір її оформити належним чином. Тому в нього немає іншого шляху, ніж просити суд визнати за ним право власності на житловий будинок після смерті його матері ОСОБА_2 .

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання у справі призначено на 26 листопада 2020 року, яке в подальшому відкладено на 17 грудня 2020 року.

У судове засідання позивач не з`явився. Згідно з позовною заявою просив справ розглянути за його відсутності.

У клопотанні від 18 листопада 2020 року Колісниківська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області позов визнала, просила розглядати справу у відсутність представника.

Відповідно до ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, ухвалити в підготовчому судовому засіданні рішення у справі. Таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в цьому випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Судом установлено, що постановою державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А. Г. від 02 жовтня 2020 року № 1037/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Постанову мотивовано тим, що згідно зі спадковою справою спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є син ОСОБА_1 , на ім`я якого 25 лютого 2020 року видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно спадкодавця. До складу спадкового майна входить житловий будинок, який відноситься до типу колгоспний двір. Однак відповідно до довідки Колісниківської сільської ради Ніжинського району від 24 вересня 2020 року № 354 станом на 15 квітня 1991 року в спадковому будинку головою колгоспного двору зазначено спадкодавця ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ); разом з головою колгоспного двору проживали його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 , які також мають право на частку в майні колгоспного двору, при цьому у правовстановлюючому документі на житловий будинок зазначено лише голову колгоспного двору, а інформація про інших членів двору відсутня, тому оформити спадщину на підставі такого правовстановлюючого документа не вбачається за можливе.

Згідно з копією спадкової справи, заведеної Другою чернігівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулася представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 дружини померлого та ОСОБА_1 сина померлого.

03 березня 2017 року державний нотаріус Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А. Г. видала на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на спадкове майно, а саме ѕ частки у праві власності на земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, що належить спадкодавцю на праві особистої приватної власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 187409, виданого Ніжинською районною державною адміністрацією Чернігівської області 05 травня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 749, площею 2,1882 га, кадастровий номер :03:001:0861, та на спадкове майно, а саме ѕ частки у праві власності на земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, що належить спадкодавцю на праві особистої приватної власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 187399, виданого Ніжинською районною державною адміністрацією Чернігівської області 05 травня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 750, площею 1,6883 га, кадастровий номер :03:001:0850.

Також 03 березня 2017 року державний нотаріус Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А. Г. видала на ім`я ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на спадкове майно, а саме земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, що належить спадкодавцю на праві особистої приватної власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 187409, виданого Ніжинською районною державною адміністрацією Чернігівської області 05 травня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 749, площею 2,1882 га, кадастровий номер :03:001:0861, та на спадкове майно земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, що належить спадкодавцю на праві особистої приватної власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 187399, виданого Ніжинською районною державною адміністрацією Чернігівської області 05 травня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 750, площею 1,6883 га, кадастровий номер :03:001:0850.

Крім цього, відповідно до копії спадкової справи, заведеної Другою чернігівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про прийняття спадщини після її смерті звернулася представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 сина померлого.

25 лютого 2020 року державний нотаріус Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А. Г. видала на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно, а саме земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, що належить спадкодавцю на праві особистої приватної власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 138476, виданого Ніжинською районною державною адміністрацією Чернігівської області 05 травня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 747, площею 3,1332 га, кадастровий номер :03:001:0762.

Також 25 лютого 2020 року державний нотаріус Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А. Г. видала на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно, а саме земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, що належить спадкодавцю на праві особистої приватної власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 178886, виданого Ніжинською районною державною адміністрацією Чернігівської області 05 травня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 748, площею 1,7456 га, кадастровий номер :03:001:0322.

Також 25 лютого 2020 року державний нотаріус Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А. Г. видала на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно, а саме ј частки у праві власності на земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, що належить спадкодавцю на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_5 , державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори 03 березня 2017 року за реєстровим № 1-302; право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233, площею 2,1882 га, кадастровий номер :03:001:0861, та на спадкове майно, а саме ј частки у праві власності на земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, що належить спадкодавцю на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_5 , державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори 03 березня 2017 року за реєстровим № 1-304; право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233, площею 1, 6883 га, кадастровий номер :03:001:0850.

Неоформленою позивачем ОСОБА_1 після смерті батька та матері залишилася спадщина у вигляді права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

При цьому позивач ОСОБА_1 має право на свою частку в будинку як колишній член колгоспного двору.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі Вказівки № 112/5), а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі Вказівки № 69).

За змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до абз. 2 п. 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників.

Після введення в дію Закону України «Про власність» 15 квітня 1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору.

Зі справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року ОСОБА_1 не втратив права на свою частку в зазначеному будинковолодінні.

Як передбачено ст. 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відмова в оформленні права власності на спірний будинок, у тому числі у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в судовому порядку.

Оскільки позивач позбавлений можливості оформити належне будинковолодіння, яке є колгоспним двором, то його права підлягають захисту в обраний ним спосіб, а саме шляхом визнання за позивачем права власності на вказане будинковолодіння.

Разом з цим у п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У свою чергу ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

Оскільки позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після смерті своєї матері ОСОБА_2 , але отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане будинковолодіння не може, тому суд вважає наявними правові підстави для визнання за позивачем права власності на вказане будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , в межах позовних вимог.

При цьому спадкодавці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як голова та член колгоспного двору відповідно, не втратили до своєї смерті права на належну кожному з них частину вказаного домоволодіння, яка входять до складу спадщини; цивільна правоздатність спадкодавців як фізичних осіб відповідно до ст. 25 ЦК України припинилася в момент смерті.

Вказаний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а в силу вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України з авданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому зі справи не вбачається, що набуття позивачем права на зазначене будинковолодіння порушує права та законні інтереси інших осіб.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 81, 200, 206, 247, 263 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складене і підписане 22 грудня 2020 року.

Суддя І. М. Шевченко