Справа № 761/1440/20
Провадження № 2/761/3846/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Колзаковій К.А.,

за участі:

представника позивачки: ОСОБА_2,

представника відповідача 1: Большакова Д.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича, третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Маляр Ян Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

У грудні 2019р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: ТОВ «Вердикт Капітал» (далі по тексту - відповідач 1), Приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. (далі по тексту - відповідач 2), третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Маляр Я.А., в якому просила суд: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений відповідачем 2 від 10 грудня 2019р., зареєстрований в реєстрі за № 3866.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 13 серпня 2008р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №59-73/08-А (далі по тексту - кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 27727,0 дол. США зі сплатою 12,50% річних (п. 2.1 кредитного договору). Згідно п. 3.2 кредитного договору, позичальник зобов`язався повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 13 серпня 2015р. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок.

Крім того, 13 серпня 2008р. між позивачкою та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» також було укладено договір застави автомобіля, відповідно до якого позивачкою було передано в заставу банку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором, автомобіль «Mitsubishi Outlander», шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

10 грудня 2019р. відповідачем 2 за заявою відповідача 1 було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на зазначений автомобіль, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 .

На думку позивачки даний виконавчий напис повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки відповідачем 2 (приватним нотаріусом) було порушено вимоги ст. ст. 47, 87-89 Закону України «Про нотаріат», Глав 8, 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮ України від 22 лютого 2012р. №296/5. Крім того, відповідач 1 включив у суму боргу до стягнення платежі по кредиту, по яким сплинула позовна давність, а сам розрахунок боргу, вчинений відповідачем 1, є необґрунтованим, фактично, виконавчий напис вчинений за період більший, ніж три роки, що суперечить вимогам закону.

Також позивачка зазначала, що сума заборгованості не є безспірною, оскільки, відповідач 1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2020р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

26 березня 2020р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач 1, зазначав, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог законодавства.

25 травня 2020р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечував проти відзиву на позов, та зазначив, що стороною відповідача взагалі не надано належних і допустимих доказів, які підтверджують безспірність суми заборгованості за кредитним договором, як і не надано відомостей про дотримання стороною строків позовної давності.

Заперечення на відповідь на відзив, стороною відповідача 1 не подавались.

В судовому засіданні представник позивачки, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, відповіді на відзив, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача 1, проти позову заперечив, з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Решта учасників процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача 1, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 13 серпня 2008р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 27727,0 дол. США зі сплатою 12,50% річних (п. 2.1 кредитного договору). Згідно п. 3.2 кредитного договору, позичальник зобов`язався повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 13 серпня 2015р. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок.

Крім того, 13 серпня 2008р. між позивачкою та ПАТ «Банк «фінанси та Кредит» також було укладено договір застави автомобіля, відповідно до якого позивачкою було передано в заставу банку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором, автомобіль «Mitsubishi Outlander», шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 (далі по тексту - предмет застави).

15 листопада 2018р. відповідач 1 право вимоги до позивачки за договором застави на підставі договору про відступлення прав вимоги за договорами застави від 15 листопада 2018р.

10 грудня 2019р. відповідачем 2 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3866, згідно якого звернуто стягнення на предмет застави, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 по кредитного договору. За рахунок коштів отриманих від реалізації предмету застави, задовольнити вимоги стягувача за кредитним договором за період з 31 грудня 2016р. по 21 листопада 2019р., сума заборгованості складає 112686,78 грн.

За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ.

Статтею 88 цього Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття».

Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача 1 не було надано суду в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, належних і допустимість доказів в обґрунтування того, що відповідачу 2, були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивачки за кредитним договором. Як і відсутні відомості, що сума заборгованості утворилась у зазначений у виконавчому написі час, при цьому судом враховано термін кредитування, та відповідний ліміт тіла кредиту, який передбачили сторони. З наданих до суду, витребуваних матеріалів, які були подані відповідачем 1 до відповідача 2, відсутні відомості про безспірність суми заборгованості за кредитним договором, як і відсутні первинні бухгалтерські документи.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017р. №6-887цс17.

Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Судом встановлено, що відповідачем, як кредитором, було подано до третьої особи 1 в обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором розрахунок заборгованості, здійснений безпосередньо посадовою особою відповідача. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не були враховані положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи правові позиції Верховного Суду, висловлені в постанові по справі № 519/77/18 від 14 серпня 2019р., суд приходить до висновку, що відповідач 2 є неналежним відповідачем, щодо заявлених вимог, проте слід визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 10 грудня 2019р., зареєстрований в реєстрі за № 3866.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача 1 на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 152,6 грн. (768,4 грн. за подання позову + 384,2 грн. за подання заяви про забезпечення позову).

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 1, 4, 15, 16 ЦК України; ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат»; Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012р. № 296/5; Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б), Приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича (місцезнаходження: АДРЕСА_2), третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Маляр Ян Анатолійович (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем від 10 грудня 2019р., зареєстрований в реєстрі за № 3866, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 152 /одна тисяча сто п`ядесят шість/ грн. 6о коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 11 грудня 2020р.

Суддя: