Справа № 138/2678/20
Провадження № 22-ц/801/2236/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Цибульський О. Є.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 рокуСправа № 138/2678/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Панасюка О. С., Шемети Т. М.,

за участю секретаря Куленко О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, постановлену у цій справі 16 жовтня 2020 року у м. Могилів-Подільському суддею цього суду ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, мотивуючи його тим, що вона є спадкоємцем другої черги за законом після смерті своєї сестри ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , водночас, спадкоємцем померлої за правом представлення є її онук відповідач.

Останні роки життя ОСОБА_4 потребувала постійного догляду, тому сторони в телефонній розмові домовились про розподіл спадкового майна, зокрема позивачу залишиться житловий будинок АДРЕСА_1 , проте вона прийме на себе усі витрати, пов`язані з доглядом і похованням сестри. Крім того, позивач займалась і похованням чоловіка сестри - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_4 та її чоловіка залишилось наступне спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , квартира АДРЕСА_2 , автомобіль KIA седан-В, державний номерний знак НОМЕР_1 , та грошові вклади.

В вересні 2020 року позивач дізналась, що відповідач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття усіє спадщини, чим порушив їх домовленість. В жовтні 2020 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади в банках близько 300 000 грн та на автомобіль.

Пославшись на викладене та на те, що відповідач зняв з рахунків успадковані кошти, проте відмовився в добровільному порядку відшкодувати витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, позивач просила суд стягнути на свою користь з ОСОБА_2 такі витрати, які становлять 190 000 грн.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , зареєстрований згідно договору дарування за ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , та на квартиру АДРЕСА_2 , зареєстровану за ОСОБА_5 .

Вказана заява мотивована тим, що найближчим часом нотаріус має видати свідоцтво про право на зазначене вище спадкове нерухоме майно, а при опитуванні сусідів позивачу стало відомо, що приходили покупці на спірний житловий будинок. Позивач позбавлена можливості проконтролювати вчинення нотаріальних дій щодо оформлення спадщини та подальшого продажу спадкового майна, що ставить під загрозу реальне виконання судового рішення у цій справі у випадку задоволення позовних вимог. Водночас, позивачу стало відомо про те, що у ОСОБА_2 є борг по кредитному договору, який ймовірно може бути погашений за рахунок спадкового майна.

Крім того, відповідач, маючи значні кошти, відмовляється в добровільному порядку відшкодувати витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, приховує своє фактичне місце проживання.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2020 року задоволено заяву про забезпечення позову, накладено арешт на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , який належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , на підставі договору дарування від 27 листопада 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Павлюк Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1786; накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , на підставі договору дарування від 31 серпня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори Кориняк Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2-3052, та договору дарування від 30 листопада 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Тисячним І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4413.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати, а у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 зазначила, що оскаржувану відповідачем ухвалу вважає законною та обґрунтованою, а тому просить апеляційний суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, ухвала суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд, перевіривши її законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 27 листопада 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Павлюк Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1786 (а. с. 21).

Згідно з договором дарування від 31 серпня 1994 року, посвідченим державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори Кориняк Л.М., зареєстрованим в реєстрі за № 2-3052 (а. с. 19) та договором дарування від 30 листопада 2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Тисячним І.В., зареєстрованим в реєстрі за № 4413 (а. с. 20) квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 .

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22 листопада 2019 року призначено ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_4 (а. с. 15).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 10), а згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а. с. 11).

На підтвердження здійснення витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_1 надала наступні докази: довідку № 22 від 16 грудня 2019 року про те, що вона здійснила поховання ОСОБА_4 за власні кошти (а. с. 18), накладну № б/н від 07 серпня 2019 року на загальну суму 11025,50 грн (а. с. 25), рахунок за обслуговування поминального обіду на суму 6980,00 грн (а. с. 26), квитанцію до прибуткового касового ордеру № 138 від 15 вересня 2019 року на суму 6800 грн та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 13 від 22 січня 2020 року на суму 4500 грн (а. с. 27), товарні чеки на загальну суму 95907,95 грн (а. с. 27-30).

Листом від 12 жовтня 2020 року № 91/20 незалежний оцінювач ОСОБА_6 повідомив про те, що проведений аналіз ринку купівлі-продажу житлових будинків, розташованих у Могилів-Подільському районі Вінницької області, на жовтень місяць 2020 року дозволяє зробити висновок про те, що середньо-ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 12 жовтня 2020 року складає 2000 дол. США, що еквівалентно 56420 грн. Остаточний висновок щодо ринкової вартості вказаного житлового будинку можливий лише за умови проведення експертної грошової оцінки (а. с. 32).

Листом від 12 жовтня 2020 року № 92/20 незалежний оцінювач ОСОБА_6 повідомив про те, що проведений аналіз ринку купівлі-продажу квартир, розташованих у Могилів-Подільському районі Вінницької області, на жовтень місяць 2020 року дозволяє зробити висновок про те, що середньо-ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 станом на 12 жовтня 2020 року складає 5500 дол. США, що еквівалентно 155154 грн. Остаточний висновок щодо ринкової вартості вказаної квартири можливий лише за умови проведення експертної грошової оцінки (а. с. 37).

Відповідно до звіту № 189/20 від 05 листопада 2020 року ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складає 370510 грн (а. с. 66-78).

Згідно звіту № 190/20 від 05 листопада 2020 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 складає 570 220 грн (а. с. 79-90).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З урахуванням викладених норм права, апеляційний суд вважає, що до заяви про забезпечення позову не додано належних та допустимих доказів у відповідності до положень статей 12, 81 ЦПК України щодо наявності обставин, які свідчать про необхідність застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на спадкове нерухоме майно, зокрема доказів несумлінних дій відповідача щодо приховання майна, його розтратити, продажу або знецінення, наміру здійснити продаж, та що такі дії можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про задоволення позовних вимог може бути утрудненим або взагалі неможливим.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, оскільки зі змісту позовних вимог вбачається, що спадкове нерухоме майно безпосередньо не є предметом спору, його ринкова вартість значно перевищує розмір заявленої суми позовних вимог, а матеріали справи не містять доказів, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно унеможливить або утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову про стягнення грошових коштів, водночас, арешт нерухомого майна може бути перешкодою для реалізації відповідачем права на спадщину.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується висновком Верховного Суду в ухвалі від 13 лютого 2020 року у справі № 640/4593/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення в законній силі залишатись не може та відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2020 року скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : О. С. Панасюк

Т. М. Шемета

Повний текст постанови виготовлено 29 грудня 2020 року.