Провадження №2/523/3496/20
"28" грудня 2020 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючогосудді - Аліна С.С.,
при секретарі - Одарій В.В.,
розглянувши в судовому засіданні позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,-
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в якій просила:
-Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір, витрати на правову допомогу.
Свої вимоги позивачка ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що у травні 2020р. вона домовилась з відповідачем ОСОБА_2 про ремонт свого автомобіля марки «Ssang Yong», державний номер НОМЕР_1 .
Письмовий договір сторони не укладали, домовились усно.
На наступний день після отримання відремонтованого автомобіля, позивачка знов звернулася за допомогою спеціалістів, оскільки автомобіль зупинився посеред дороги, відмовив двигун.
Позивачкою ОСОБА_1 було з`ясовано про те, що відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконав роботу по ремонту автомобіля, що привів до поломки двигуна.
Як зазначає позивачка, після тривалих переговорів відповідач визнав, що саме неналежне виконання ним робіт по ремонту автомобіля призвели до необхідності повної заміни двигуна, у зв`язку з чим добровільно відшкодував суму еквівалентну 1900 доларів.
Крім того, чоловік позивачки ОСОБА_3 перерахував відповідачу 6720 грн. за ремонт автомобіля, який відповідач не виконав, також позивачкою сплачено 5400 грн. за розбирання двигуна.
В судове засідання з`явилися позивачка ОСОБА_1 та її адвокат Осьмінін С.Д., позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі.
До суду надійшла від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява в якій заперечував проти задволення позову та просив розгляд справи провести за його відстуності.
В матеріалах справи міститься відзив ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1 в якому вказує про те, що позовні вимоги він не визнає, просить суд у задоволенні позову відмовити з наступних підстав.
Як зазначає відповідач ОСОБА_4 , в червні 2020 року він здійснював ремонт двигуна автомобіля позивача марки «SsangYongKorando», н/з НОМЕР_2 , про що було укладено усну домовленість.
На виконання ремонту відповідач ОСОБА_4 отримав 6720 грн. в якості запчастин, які були закуплені та установлені на даний двигун.
Після завершення ремонту позивач сплатила відповідачу ОСОБА_4 частину раніше оговореної плати за ремонт двигуна - в розмірі 5400 грн.
Позивачем ОСОБА_1 було висунуто претензії до відповідача ОСОБА_4 стосовно роботи двигуна цього автомобіля, на що останній запропонував оплатити власними коштами купівлю іншого двигуна, що було оформлено письмовою розпискою від 18 червня 2020 року. При цьому, як зазначає відповідач ОСОБА_4 , він передав чоловіку позивачки ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1900 доларів США у рахунок відшкодування вищезазначеної шкоди та наступної закупівлі іншого двигуна.
Для доставки двигуна із м. Харкова у м. Одесу відповідачем ОСОБА_4 було перераховано позивачу кошти у розмірі 1206,03 грн.
Однак, відповідач ОСОБА_4 у червні 2020 року дізнався про відмову позивача отримувати доставлений в м. Одесу двигун, що мало наслідком його повернення до м. Харкова, без будь-якої матеріальної компенсації відповідачу витрат на доставку та гарантійний ремонт цього двигуна (3907 + 1206,03 5113,03 грн).
На думку відповідача ОСОБА_4 позовна заява та ці документи не містять належного обґрунтування технічної необхідності вищезазначених витрат.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає про те, що позов є не доказаним та є не обґрунтованим, тому позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено про те, що власником автомобіля марки «Ssang Yong», державний номер НОМЕР_1 є чоловік позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.80-81).
Позивачка ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видано Міським відділом актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області (а.с.10).
В червні 2020р. між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 було досягнуто усної домовленості про те, що відповідач ОСОБА_4 відремонтує автомобіль позивачки, а саме: автомобіль марки «Ssang Yong», державний номер НОМЕР_1 .
Позивачем ОСОБА_1 було висунуто претензії до відповідача ОСОБА_4 стосовно роботи двигуна цього автомобіля.
В матеріалах справи міститься розписка з якої вбачається про те, що відповідач ОСОБА_4 передав чоловіку позивачки ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1900 доларів США, як компенсація за автомобільний ремонт мотору автомобіля марки «Ssang Yong», державний номер НОМЕР_1 , 2012р. випуску.Подальший ремонт автомобіля ОСОБА_3 зобов`язався робити самостійно. До ОСОБА_4 власник автомобіля ОСОБА_3 та члени його сім`ї не мають претензій та не будуть мати (а.с.39).
Суд критично ставиться до наданих позивачкою ОСОБА_1 документів, оскільки з даних доказів неможливо встановити реальне виконання даних послуг для проведення ремонту автомобіль марки «Ssang Yong», державний номер НОМЕР_1 .
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, предбачених законом.
Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, предбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частинами першою - другою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до чч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими,речовими іелектронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.
У відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 2 цієї статті встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача матеріальної шкоди на користь позивача, оскільки позивач не надав достатніх доказів неправомірних дій зі сторони відповідача.
Також, позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.
Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:
у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Суд вважає про те, що позивачкою ОСОБА_1 також не надано належних та допустимих доказів для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь моральної шкоди.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Також, суд вважає, що позивачка не довела суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не підлягають задоволенню.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення судових витрат з відповідача також не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 5, 15, 1166, 1167, 1187, 1190, 1196 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 28.12.2020 року.

Суддя: Аліна С.С.