ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 640/16727/18

провадження № 22-ц/818/5406/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2018 року, ухвалене у складі судді Чередник В.Є.,

УС Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 6022 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення найстаршою дитиною повноліття; стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 29.06.2002 вона уклала шлюб з ОСОБА_2 . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_6 та неповнолітню доньку ОСОБА_7 . Донька та син проживають разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. На час подачі позовної заяви шлюб між сторонами не розірваний, але фактично шлюбні відносини припинені. З жовтня 2017 року сторони у справі проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведеться, вони мають різні бюджети. Позивач з дітьми проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Згоди про утримання дітей між позивачем та відповідачем не досягнуто. Позивач вимушена постійно нести витрати, пов`язані з утриманням дітей, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дітей, відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дітей. Приблизний розрахунок витрат на дітей щомісяця складає: проїзд до школи та харчування у Харківській спеціалізованій школі І-ІП ступенів № 134 неповнолітньої дочки: 560 грн. на місяць; кишенькові гроші на поточні потреби неповнолітньої дитини: 600,00 грн. на місяць; відвідування танцювального гуртка неповнолітньою донькою: 600,00 грн. на місяць; витрати на ліки за двох дітей : 800,00 грн. на місяць; витрати на шкільне канцелярське приладдя протягом навчального року для неповнолітньої дитини: 5000,00 грн.(5000/12міс.)= 417,00 грн./на місяць); витрати на одежу для дітей: 2500 ,00 грн. на місяць; витрати на Pampers для малолітнього сина : 900,00 грн. на місяць; витрати на харчування для дітей: 4000,00 грн. на місяць; витрати на розваги для двох дітей - 1500,00 грн. на місяць; витрати на потреби школи та класу, де навчається неповнолітня дитина : 2000,00 грн. на рік (2000/12 міс.)= 167,00 грн./на місяць. Разом витрати на двох дітей складають: 12044,00 грн. на місяць. Таким чином, позивач вважає, що розмір аліментів, які відповідач повинен сплачувати щомісяця на утримання наших дітей складає: 6022,00 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 6022 гривні щомісяця, з індексацією, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.09.2018 р. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, починаючи з 11.09.2018 р. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач відповідно до вимог закону зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття та надавати утримання дружині, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи матеріальне становище платника аліментів та той факт, що відповідач перебуває у працездатному віці і може працювати, не обтяжений турботами щодо утримання непрацездатних батьків, а також з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд уважав, що аліменти в розмірі 6022 грн. щомісячно на утримання двох дітей є сумою, що відповідає обов`язку батька дітей забезпечити частину витрат на її утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дитини і матеріального стану відповідача.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити тільки в частині стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн щомісячно, з індексацією, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 11.09.2018 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам у справі, що, як слідство, призвело до порушення судом норм матеріального права. При ухваленні рішення судом не враховано, що донька відповідача ОСОБА_8 з народження по теперішній час постійно мешкає з батьками відповідача, перебуває на утриманні батька та його батьків.

З 2018 року по теперішній час відповідач офіційно не працевлаштований і не має постійного доходу. За цей період часу він отримав лише у 2019 році загальну суму грошових коштів у розмірі 817, 50 грн. З урахуванням вимог Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» представник відповідача вважав, що розмір аліментів на сина ОСОБА_6 починаючи з 11.09.2018 повинен становити 779, 50 грн.

На утриманні у відповідача є ще одна дитина, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що не було досліджено судом при ухвалені судового рішення.

Беручи до уваги сімейний стан відповідача, знаходження на його утриманні доньки ОСОБА_10 та іншої родини, де є малолітня дитина, а також факт безробіття відповідача, заявлений позивачем розмір аліментів є таким, що перевищує реальну можливість відповідача надати фінансову допомогу колишній дружині та дітям у заявленому позивачем розмірі. Під час розгляду справи представник відповідача просив урахувати правові висновки Верховного Суду зроблені у постановах № 127/10659/17 від 23.05.2018, № 522/12416/17 від 07.08.2019, № 760/9241/17 від 11.04.2018.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін. Посилається на те, що суд ухвалив законе та обґрунтоване рішення, яке ґрунтується на принципі верховенства права. Відповідач знаходиться у працездатному віці і може працювати та надавати матеріальну допомогу, однак цього не робить. ОСОБА_2 на праві власності володіє рухомим майном - автомобілем, на яке накладене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами відповідно до постанови старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Конюхової В.А. Аліменти на користь інших осіб ОСОБА_2 не платить, стягнень по іншим виконавчим документам з відповідача не проводиться. Не бажання відповідача працювати та матеріально забезпечувати дітей жодним чином не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати дітей. Довідка голови вуличного комітету № 6 від 30.07.2020 щодо місця проживання ОСОБА_4 , та довідка з Харківської спеціалізованої школи І-ІІ ступенів № 134, на яку посилається представник відповідача як на належний доказ у справі, видані на ім`я ОСОБА_4 , але її донька взагалі не зверталась до вищезазначених осіб з проханням надати подібну інформацію та не отримували вищевказані довідки. Наприкінці літа 2020 року, відповідач, приїхавши до своїх батьків, вигнав доньку із будинку АДРЕСА_2 та заборонив їй приходити до бабусі та дідуся

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу в межах вимог, що заявлені в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 29.06.2002 ОСОБА_2 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м.Харкова, про що в Книзі реєстрації актів про одруження 29.06.2002 р. зроблено запис за №367, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_4 , про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження 29.11.2002 р. зроблено відповідний запис за №3638. Батьками дитини записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_5 , про що 24.03.2016 р. складено відповідний актовий запис №1089. Батьками дитини записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с.9).

В позовні заяві ОСОБА_1 наводить приблизний розрахунок розміру аліментів, який належними та допустимими доказами не підтверджений.

За положеннями з ч. 1 статті 12, ч. 1 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2ст. 77 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В апеляційній скарзі та в заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача не заперечував проти сплати аліментів на сина у розмірі 900 грн на місяць.

Задовольняючи позов про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років, суд правильно керувався вимогами ч. 2 ст. 51 Конституції України,, частинами 1,2ст. 179, ст.181, ст. 182, 184, ч.1 ст. 191, ст. 75, ст. 84 Сімейного кодексу України (надалі СК України) та обґрунтовано виходив з того, що відповідач перебуває у працездатному віці і може працювати, а тому, як батько дітей, повинен утримувати їх до досягнення повноліття.

Проте судова колегія не може погодитися з визначеним судом розміром аліментів на дітей та стягнення аліментів дружину з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Згідно ст.181СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судому разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст. 182 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України).

Суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Згідно ч.1ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2018 року по 2 квартал 2020 року, сума доходу ОСОБА_2 за 2019 рік становить 817,5 грн.

При визначенні аліментів у розмірі 3011 грн на кожну дитину суд не врахував, що зазначений розмір перевищує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Стягнення такої суми аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України можливо у випадку доведення достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про реальний розмір доходів відповідача, тому не можна стверджувати про їх достатність для сплати аліментів в розмірі, заявленому позивачем. Крім цього, судова колегія враховує, що батьки несуть рівні обов`язки по утриманню дитини, тому забезпечення дитині прожиткового мінімуму у розмірі, визначеному законом, покладається як на батька, так і на матір.

Для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина. Матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів розумності, справедливості, законності, верховенства права, а також з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, апеляційний суд доходить висновку про необхідність рішення суду змінити. Розмір визначених судом аліментів на утримання дітей відповідача підлягає зменшенню з 6022 грн до 2400 грн щомісячно, починаючи з 11.09.2018 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. У задоволені позову про стягнення аліментів на утримання дружини слід відмовити, оскільки в матеріалах справи відсутні докази підтверджуючи можливість надавати відповідачем матеріальну допомогу ОСОБА_1 на її утримання.

При цьому, зменшуючи розмір аліментів, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ст. 185 СК України ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутись до суд з позовом про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання дитини, які пов`язані з їх навчанням, розвитком здібностей або їх хворобою.

Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Додаткові витрати визначаються залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Доводи апеляційної скарги щодо утримання відповідачем доньки ОСОБА_10 , у зв`язку з чим у нього не виникло обов`язку сплачувати аліменти, належними та допустимими доказами не підтверджено.

Довідка голови вуличного комітету № 6 ОСОБА_12 від 30.07.2020 без вихідного номера не є належним доказом підтверджуючим постійне проживання ОСОБА_4 за місцем реєстрації її батька. Довідка не містить посилань за який саме період вона надана, у зв`язку з чим та на підставі яких доказів встановлені факти викладені в довідці. Доказів того, що відповідно до Положення про органи самоорганізації населення у м. Харкові до повноважень вуличного комітету входить встановлення фактичне проживання осіб, суду надано не було.

Крім того, з доданих до апеляційної скарги документів вбачається, що з грудня 2017 року, тобто до подачі позовної заяви, відповідач проживає у м. Києві. Будь-яких доказів підтверджуючих, що донька ОСОБА_8 після припинення сторонами шлюбних відносин знаходилась на утриманні відповідача або останній надав будь-яку допомогу останній, матеріали справи не містять.

З приводу посилань в апеляційній скарзі щодо утримання доньки батьками відповідача, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вимог ст. ст. 257, 259 СК України баба, дід, мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Мати, батько, баба, дід, інші особи, з якими проживають неповнолітні брати та сестри, зобов`язані сприяти їхньому спілкуванню. У випадку надання допомоги батьками відповідача ОСОБА_10 це не виключає та не впливає на виконання обов`язку батьком щодо утримання дитину згідно вимог чинного законодавства.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про народження ІНФОРМАЦІЯ_6 у відповідача від громадянки ОСОБА_13 сина ОСОБА_14 , то колегія суддів зазначає, що народження у ОСОБА_2 сина ОСОБА_14 після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів не є підставою для зміни заочного рішення від 05 грудня 2018 року, а може бут підставою для перегляду розміру аліментів відповідно до вимог 192 СК України.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги представника ОСОБА_2 і наявність підстав для зміни рішення суду в частині визначення розміру стягнутих аліментів на користь дітей та відмови у задоволені позову про стягнення аліментів на користь дружини.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Ухвалюючи рішення 05.12.2018 суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_2 на користь держави 704 грн. судового збору, які підлягали сплаті при подачі позовної заяви.

Згідно з ч.ч. 6-7 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

ОСОБА_1 звільнена від сплати аліментів в судах усіх інстанцій пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 «Про судовий збір».

Ціна позову ОСОБА_1 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України становить 42132. За наслідками розгляду апеляційної скарги позовні вимоги задоволені на 34,18% (2400х6).

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь держави підлягає сплаті у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції 240 грн 90 коп.

У зв`язку з переглядом заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2018 року ОСОБА_2 понесено судові витрати у розмірі 1477,6 грн. (420, 40 судовий збір за подачу заяви про перегляд заочного рішення + 1057, 2 грн судовий збір сплачений при подачі апеляційної скарги).

За наслідками перегляду заочного рішення судом апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги задоволено на 65,82%. Таким чином, сплачений ОСОБА_2 судовий збір у зв`язку з переглядом заочного рішення підлягає компенсація за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у розмірі 972, 56 грн.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).

Таким чином, за наслідками розгляду справи судом першої інстанції та перегляду справи судом апеляційної інстанції за рахунок держави на користь ОСОБА_2 підлягає компенсації судовий збір у розмірі 731, 66 грн (972,56-240,90).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2018 року змінити в частині стягнення аліментів та розподілу судових витрат.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 6022 гривень до 1200 (однієї тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину.

У задоволені позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її утримання відмовити.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 731 (сімсот тридцять одну) гривню 66 копійок судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук