ПОСТАНОВА

іменем України

20 жовтня 2020 року м. Кропивницький

справа № 387/603/20

провадження № 22-ц/4809/1428/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Письменного О.А., Черненка В.В.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач Фермерське господарство «Волков В.В.»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Фермерського господарства «Волков В.В.» на ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2020 року ускладі судді Майстера І.П.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року Фермерське господарство «Волков В.В.» (далі по тексту - ФГ «Волков В.В.») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання передання документації.

В обґрунтування заявленого позову посилалося на те, що 06 листопада 2017 року по 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 обіймав посаду голови ФГ «Волков В.В.». З моменту призначення відповідача на посаду голови ФГ «Волков В.В.» його документація (справи) бухгалтерського та іншого обліку були передані йому для виконання повноважень керівного органу управління господарством згідно з статутом. Крім того, у період керування господарством, головою господарства створювалася та подавалася до контролюючих органів звітна документація, а також формувалося й забезпечувалося зберігання первинної документації з діяльністю господарства, яка стала підставою для звітування, а також документації з ведення господарської діяльності, угод (договорів) тощо. Рішенням від 16 грудня 2019 року №5 «Про припинення діяльності господарства шляхом реорганізації (приєднання)» вирішено припинити діяльність ФГ «Волков В.В.», припинити повноваження голови господарства - ОСОБА_1 та створити комісію з припинення діяльності ФГ «Волков В.В.». Головою комісії призначено ОСОБА_2 , якому передані повноваження щодо управління справами господарства, здійснення усіх організаційно-правових заходів, пов`язаних з припиненням ФГ «Волков В.В.» шляхом реорганізації (приєднання) та представницькі функції, про що 16 грудня 2019 року було внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та господарських формувань. До цього часу, незважаючи на численні звернення до ОСОБА_1 з приводу передачі документації (справ) бухгалтерського та іншого обліку ФГ «Волков В.В.», ним ця документація не передана, що спонукало позивача звернутися до суду з даним позовом.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд зобов`язати ОСОБА_1 передати ФГ «Волков В.В.» документацію (справи) бухгалтерського та іншого обліку ФГ «Волков В.В.» за період діяльності з 09 лютого 2016 року по 16 грудня 2019 року, зокрема, але не включно, первинні бухгалтерські документи, документи з обліку доходів і витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), регістри бухгалтерського обліку, головні книги та інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів, обліком доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, документацію з ведення господарської діяльності, оригінали угод (договорів) тощо.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2020 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ФГ «Волков В.В.» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просило оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач свого представника у судове засідання апеляційного суду не направив. Про час та місце слухання справи були повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності представника позивача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвала суду мотивована тим, що між ФГ «Волков В.В.» та колишнім головою ФГ «Волков В.В.» ОСОБА_1 виник спір, що пов`язаний із діяльністю, управлінням та припиненням діяльності ФГ «Волков В.В.», а тому наявний спір із корпоративних відносин, який виник у зв`язку із діяльністю колишнього голови «Фермерського господарства» ОСОБА_4 , тому дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому у відкритті провадження у справі належить відмовити.

Проте, колегія суддів вважає, що з таким висновком суду погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), іншими актами господарського і цивільного законодавства і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Як роз`яснено у п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» згідно з частиною третьою статті 167 Господарського кодексу України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. Визначаючи, чи є спір таким, що виникає з корпоративних відносин та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 4 частини першої статті 12 ГПК, стаття 15 ЦПК), слід враховувати роз`яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів». Наприклад, у порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням інших суб`єктів господарювання, які не є господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у спорі є фізична особа. При цьому положення пункту 4 частини першої статті 12 ГПК, враховуючи її імперативний характер, не підлягає застосуванню за аналогією щодо спорів, пов`язаних з діяльністю інших суб`єктів господарювання (споживчих, садових товариств тощо), а також стосовно справ, пов`язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності господарського товариства, якщо однією зі сторін не є учасник (засновник, акціонер) господарського товариства, у тому числі такий, який вибув.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції керувався, зокрема, ч. 1 ст. 20 ГПК України, відповідно до якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Зі змісту позовної заяви убачається, що ФГ «Волков В.В.» звернулося до суду з позовом щодо захисту свого права шляхом зобов`язання передання належної йому документації, яке, на його думку, порушено неправомірними діями відповідача, який являється фізичною особою.

Колегія суддів вважає, що застосувавши положення статті 20 ГК України та зробивши висновок, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є корпоративними, суд першої інстанції не встановив усіх необхідних обставин та ознак корпоративного права для такого висновку, зокрема не з`ясував чи існують корпоративні права у відповідача ОСОБА_1 , чи він був учасником підприємства або тільки як керівник, без жодних корпоративних прав.

Отже висновки суду першої інстанції про підвідомчість даного спору господарському суду та про відмову у відкритті провадження є передчасними,

Відповідно до положень статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки порушено норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали зазначене судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанціїдля вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Волков В.В.» задовольнити.

Ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанціїдля вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.А. Письменний

В.В. Черненко