Справа № 183/3918/20
№ 2/183/2908/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Устименко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в:

21 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просить визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також зобов`язати Губиниську селищну раду Новомосковського району Дніпропетровської області зняти з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на праві приватної власності, що підтверджується Витягом за державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.10.2019 року № 189966395.

В цьому ж будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак, вказані особи не проживають в даному будинку з 2007 року, їх особистих речей у будинку немає, що підтверджується актом від 13.07.2020 року, складеного в присутності двох сусідів, депутата Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області та В.о. Голови Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Таким чином, в квартирі, власником якої є позивач, відповідачі не проживали та не проживають, не сплачували та не сплачують комунальні платежі, їх особистих речей в квартирі немає, житлом вони взагалі не цікавляться, добровільно з реєстраційного обліку не знялися, чим створюють перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позов підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, вважається такою, що повідомлена належним чином, оскільки судові повістки направлялися за місцем її реєстрації, причина неявки невідома.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, вважається такою, що повідомлена належним чином, причини неявки невідома.

Представник Відповідача Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.

У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд, з погодження позивача, провів заочний розгляд справи.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач являється власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 186966395 від 31 жовтня 2019 року (а.с. 7).

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Суду подано копію акту від 13 липня 2020 року, складений за участю сусідів, депутата Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області та В.о. Голови Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, у відповідності до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані, але не проживали і не проживають в будинку за адресою АДРЕСА_1 , та в будинку не з`явились з 2007 року, їх особистих речей там немає (а.с. 12).

У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).

Як зазначає у своєму позові ОСОБА_1 , наявність реєстрації відповідачів у належному йому на праві власності житловому будинку, заважає йому вільно розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даних про наявність будь-якої домовленості між позивачем та відповідачами, з приводу користування житловим приміщенням, а також доказів про поважність причин відсутності відповідачів у житловому приміщенні за місцем реєстрації суду не надано.

При цьому, позовні вимоги позивача про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають, з огляду на те, що зняття з реєстрації місця проживання проводиться відповідним органом реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, що набрало законної сили, а не судом.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (а.с.1).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 12,76,81,89, 223, 263, 265,280 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1681,60 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.