Справа № 536/493/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.

при секретарі - Коваль В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новознам`янської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа Третя кременчуцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Новознам`янської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа Третя кременчуцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказував, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 .

Відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

За свого життя померлий ОСОБА_2 склав заповіт, яким згідно якого все свої майно ОСОБА_2 заповів своєму сину ОСОБА_1 .

Після смерті позивач не пропустивши передбачений діючим законодавством України строк звернувся з необхідними документами для вирішення питання прийняття спадщини до державного нотаріуса Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Гуртової О.С. як спадкоємець за заповітом.

Проте, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право власності на майно померлого, посилаючись на відсутність у спадкоємців правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Таким чином, ОСОБА_1 не може реалізувати своє право власності, що виникає на підставі спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями.

На підставі викладеного позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 та визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_2 право власності на будівельні матеріали, обладнання, конструктивні елементи та роботи, які були використані під час будівництва житлового будинку літ. «Д», що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Пінчук Ю.В. в судове засідання не з`явилися. На адресу суду надіслали заяву про розгляд справи без їх участі, позовну заяву підтримали, просили її задовольнити.

Відповідач Новознам`янська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не зявились. Про дату і час слухання справи були повідомлені належним чином. Подати до суду заяву, згідно якої просили проводити слухання справи без їх участі.

Представник Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав повідомлення в якому позов визнав, просив справу розглядати без його участі.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, суд дійшов наступного висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Майбородівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 3.

Відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Позивач являється сином померлого ОСОБА_2 . Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданого Майбородівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 1.

За свого життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений 05.03.1998 року секретарем Майбородівської сільської ради народних депутатів, зареєстровано в реєстрі за № 30, згідно якого все свої майно ОСОБА_2 заповів своєму сину ОСОБА_1 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртовою О.С. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки останньою не подано правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Доказом, який підтверджує належність житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , померлому ОСОБА_2 є Довідка від 15.1.2019 року за № 755, виданої Новознамянською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, згідно якої відповідно до записів по господарської книги (2001-2005 роки) за гр. ОСОБА_2 , який до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований в АДРЕСА_1 , значиться житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , які розташовані на земельній ділянці, що перебуває в комунальній власності.

Довідкою, виданої виконавчим комітетом Новознамянської сільської ради від 09.12.2019 року за № 263-03, згідно якої відповідно до записів в Погосподарській книзів Майбородівської сільської ради за особовим рахунком № 295 за померлим ОСОБА_2 , 1940 р.н. значиться житловий будинок 1953 року забудови, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що розташовані на земельній ділянці 0,29 га комунальної власності.

Судом також встановлено, що за свого життя ОСОБА_2 на відведеній для будівництва та обслуговування житлового будинку земельній ділянці почав будівництво житлового будинку.

Відповідно до Рішення № 10 від 15.07.2003 року Майбородівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області «Про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 », за заявою ОСОБА_1 , було прийнято рішення оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та видати свідоцтво про право власності.

Але оскільки на момент прийняття відповідного рішення про оформлення права власності на житловий будинок, ОСОБА_2 помер, провести реєстрацію права власності на вказаний будинок за ОСОБА_2 не має можливості.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 не може реалізувати своє право власності, що виникає на підставі спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями.

Згідно зі ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч. 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положеннями ст.1261 ЦКУ встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, батьки та той з подружжя, який його пережив.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦКУ спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого на її прийняття, він не заявив про відмову від неї.

Згідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ № 21/753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування», „Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку".

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди та іншу нерухомість не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Право власності відповідно до згаданих нормативних актів, залежало лише від законності набуття такого права, однією із підстав якого визначався договір купівлі-продажу домоволодіння. Інструкція про порядок реєстрації будинків і домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР передбачала реєстрацію будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах ( п.20 Інструкції).

Відповідно до вказаних нормативних актів записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи спори про захист права власності на майно, суди повинні виходити з того, що правовий режим майна визначається з урахуванням законодавства, яке було чинним на момент створення (набуття) відповідного майна. Подальша зміна законодавства не повинна призводити до погіршення становища володільця майна, оскільки інакше порушуватиметься конституційний принцип про незворотність дії закону у часі.

Згідно положень, викладених у частинах другої та третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає після завершення будівництва і прийняття нерухомого майна в експлуатацію, з моменту його державної реєстрації. До завершення будівництва(створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, то до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання, тощо, що були використані в процесі цього будівництва.

Таким чином, право власності домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , померлий ОСОБА_2 , набув на законних підставах, хоч і не зареєстрував його.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов доведений і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 15, 16 , 328, 331, 346, 1216, 1217, 1218, 1261 ЦК України, ст. ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Новознам`янської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа Третя кременчуцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_2 право власності на будівельні матеріали, обладнання, конструктивні елементи та роботи, які були використані під час будівництва житлового будинку літ. «Д», що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський