ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/848/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Крилової О.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Запоріжжя у неї народилася дитина ОСОБА_3 .

З батьком дитини - ОСОБА_2 вона у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Дитина з народження проживає разом з нею.

Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім"я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Отже 26.10.2017 року було зареєстровано актовий запис за № 3 Вознесенівським районним у м. Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, відповідно од якого відомості про батька дитини ОСОБА_3 у державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Просила суд встановити факт батьківства ОСОБА_2 стосовно малолітньої ОСОБА_3 та внести відповідні в актовий запис про народження та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення по справі, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Відповідно до частини другій статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статі 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.10.2017 року батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 записані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім"я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Отже, 26.10.2017 року було зареєстровано актовий запис за № 3 Вознесенівським районним у м. Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, відповідно од якого відомості про батька дитини ОСОБА_3 у державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, сформованого 26 жовтня 2017 року за №0 батьком ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначено ОСОБА_4 . Відомості про батька, записані відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с.4).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт батьківства відповідача відносно неповнолітньої ОСОБА_3 та у зв`язку з не сплатою позивачем вартості експертизи та неявкою сторін та дитини до експерта та не надання біологічних зразків.

Проте, з таким висновком не можна погодитись виходячи з наступного.

Згідно роз`яснень викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Тобто, питання щодо встановлення батьківства суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства. Та, відповідно, предметом доказування у даній справі є наявність або відсутність кровної спорідненості між відповідачем та дитиною ОСОБА_2 .

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

За положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє в реалізації ними прав, передбачених кодексом.

Для повного та всебічного розгляду справи ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 березня 2020 року було призначено судово-генетичну експертизу, на вирішення якої було поставлено наступні питання: «Чи є ОСОБА_2 біологічним батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?».

Проведення експертного дослідження, яке було доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Відповідно до висновку Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №8-246 від 13.05.2020 року ОСОБА_2 може бути біологічним батьком дитини - ОСОБА_3 . Ймовірність підтвердження біологічного батьківства складає 99,9999 % (а.с.179-182).

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із частиною 4 статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

За змістом пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Враховуючи наведене, апеляційний суд з урахуванням встановлених обставин та з урахуванням висновку судово-генетичної експертизи, враховуючи насамперед інтереси дитини, наявні підстави для встановлення батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. (п. 2.16.4. Розділу II).

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про доцільність внесення змін у актовий запис про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку зареєстровано 26 жовтня 2017 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1164, а саме: зазначити батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП № НОМЕР_2 , громадянина України.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з дати звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 статті 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У частині 1 статті 183 України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище дитини та матеріальне становище платника аліментів, стан їх здоров`я, наявність у платника аліментів сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку до досягненню дитиною повноліття, проте не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного, оскільки вважає такий розмір аліментів достатнім та необхідним для утримання неповнолітньої дитини.

Визначаючи дату з якої необхідно проводити стягнення аліментів, суд бере до уваги дату подання позову, та зазначає, що стягнення аліментів необхідно проводити починаючи з 13 грудня 2017 року.

Таким чином, апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Згідно ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Задовольняючі позовні вимоги, апеляційний суд, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, та того, що позивач звільнена від сплати судового збору щодо вимог про стягнення аліментів, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 960 грн. (сплачені ОСОБА_1 за подачу апеляційної скарги в частині позовних вимого про встановлення батьківства) та витрати на проведення експертизи у розмірі 7 614 грн. та стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1600 грн. (що підлягали сплаті до суду першої (640 грн.) та апеляційної інстанції (960 грн.) в частині позовних вимого про стягнення аліментів).

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України , колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2019 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Встановити факт батьківства ОСОБА_2 стосовно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку зареєстровано 26 жовтня 2017 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1164.

Внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку зареєстровано 26 жовтня 2017 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1164, а саме: зазначити батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП № НОМЕР_2 , громадянина України.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, РНОКПП № НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП № НОМЕР_3 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/6 частини від усього заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13 грудня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок та витрати на проведення експертизи у розмірі 7 614 (сім тисяч шістсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді: