Справа № 712/991/20
Провадження № 2/712/1027/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Назаренко М.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради про визнання права власності, посилаючись на те, що ОСОБА_1 01.04.1982 відповідно до виписки з наказу № 42 директора радгоспу «Радянська Україна» обласного об`єднання «Черкасиплодоовочгосп» було виділено земельну ділянку у розмірі 0,08 га за рахунок вільного присадибного фонду радгоспу та дозволено будівництво індивідуального будинку на цій ділянці в с. Дахнівка.

Актом від травня 1982 року, що був підписаний з одного боку ОСОБА_2 , а з іншого боку представником технічного бюро при районному архітекторові Черкаського району Бикановою Н.С. був проведений відвід вище указаної земельної ділянки в натурі.

Відповідно до рішення № 228 від 31.05.1982 Черкаської районної ради народних депутатів ОСОБА_2 було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та видано «Свідоцтво про забудову садиби». Свідоцтво про забудову садиби станом на 1982 рік - це дозвіл та початок будівельних робіт.

Технічним бюро при районному архітекторові Черкаського району ОСОБА_2 було видано будівельний паспорт на земельну ділянку.

Первинну інвентаризацію новоствореного майна проведено 17.04.1989.

Поточну інвентаризацію проведено 14.05.2019.

Адвокат Глущенко О.С. 04.12.2019 у порядку ст.ст. 5, 19 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» подав запит на отримання інформації на адресу начальника УДАБК Черкаської міської ради стосовно того, чи необхідно вводити в експлуатацію нерухоме майно, будівництво якого було закінчено у 1989-1991 роках.

09.12.2019 адвокат Глущенко О.С. отримав відповідь від начальника управління ДАБК Черкаської міської ради. У відповіді зазначено, що індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Адвокат Глущенко О.С. 12.12.2019 від імені позивача через ЦНАП м. Черкаси до департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради подав заяву на отримання адреси згідно з Тимчасовим порядком реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 367 від 27.03.2019.

19.12.2019 адвокат Глущенко О.С. отримав відмову у наданні адреси об`єкту новоствореного майна, по причині, що для подальшого розгляду заяви про надання адреси домоволодінню по АДРЕСА_1 необхідно надати документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна.

За обставин що склалися, позивач вичерпав усі можливі засоби для державної реєстрації права власності у позасудовому порядку, а тому можливим способом захисту невизнаного права є звернення до суду.

Будівництво домоволодіння закінчене у 1989-1991 роках, що підтверджується технічним паспортом, відміткою про проведення первинної інвентаризації.

Право власності на новозбудоване домоволодіння не зареєстроване, що підтверджується довідкою КП ЧОБТІ від 20.05.2019 № 2671о.

Просить визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок із прибудовами та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входять: житловий будинок літ. А-І, прибудова літ. а, прибудова літ. а, коридор літ. 1 площею 8,6 кв.м, комора літ. 2 площею 3,6 кв.м, кухня літ. 3 площею 4,1 кв.м, ванна літ. 4 площею 4,1 кв.м, котельня літ. 5 площею 2,7 кв.м, кімната літ. 6 площею 14,3 кв.м, кімната літ. 7 площею 11,8 кв.м, кімната літ. 8 площею 11,1 кв.м, кімната літ. 9 площею 20,2 кв.м, передпокій літ. 10 площею 13,9 кв.м, коридор літ. І площею 10,4 кв.м, літня кухня-сарай, гараж літ. Б, сарай літ. б??, погріб літ. В, вбиральня літ. Г, свердловина літ. № 1, огорожа літ. №2-5, зливні ями літ. № 6, 7.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі позивача та його представника. Позовні вимоги просить задоволити повністю. Ц разі винесення рішення на користь позивача, судові витрати просить залишити за позивачем ш з відповідачем не стягувати.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) приходить до наступного.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 01.04.1982 відповідно до виписки з наказу № 42 директора радгоспу «Радянська Україна» обласного об`єднання «Черкасиплодоовочгосп» було виділено земельну ділянку у розмірі 0,08 га за рахунок вільного присадибного фонду радгоспу та дозволено будівництво індивідуального будинку на цій ділянці в с. Дахнівка.

Актом від травня 1982 року, що був підписаний з одного боку ОСОБА_2 , а з іншого боку представником технічного бюро при районному архітекторові Черкаського району Бикановою Н.С. був проведений відвід вище указаної земельної ділянки в натурі.

Відповідно до рішення № 228 від 31.05.1982 Черкаської районної ради народних депутатів ОСОБА_2 було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та видано «Свідоцтво про забудову садиби». Свідоцтво про забудову садиби станом на 1982 рік - це дозвіл та початок будівельних робіт.

Технічним бюро при районному архітекторові Черкаського району ОСОБА_2 було видано будівельний паспорт на земельну ділянку.

Первинну інвентаризацію новоствореного майна проведено 17.04.1989.

Поточну інвентаризацію проведено 14.05.2019.

Адвокат Глущенко О.С. 04.12.2019 у порядку ст.ст. 5, 19 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» подав запит на отримання інформації на адресу начальника УДАБК Черкаської міської ради стосовно того, чи необхідно вводити в експлуатацію нерухоме майно, будівництво якого було закінчено у 1989-1991 роках.

09.12.2019 адвокат Глущенко О.С. отримав відповідь від начальника управління ДАБК Черкаської міської ради. У відповіді зазначено, що індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Адвокат Глущенко О.С. 12.12.2019 від імені позивача через ЦНАП м. Черкаси до департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради подав заяву на отримання адреси згідно з Тимчасовим порядком реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 367 від 27.03.2019.

19.12.2019 адвокат Глущенко О.С. отримав відмову у наданні адреси об`єкту новоствореного майна, по причині, що для подальшого розгляду заяви про надання адреси домоволодінню по АДРЕСА_1 необхідно надати документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна.

Будівництво домоволодіння закінчене у 1989-1991 роках, що підтверджується технічним паспортом, відміткою про проведення первинної інвентаризації.

Право власності на новозбудоване домоволодіння не зареєстроване, що підтверджується довідкою КП ЧООБТІ від 20.05.2019 № 2671о.

Відповідно до п. 42 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р.. подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Стаття 41 Конституції України декларує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності встановлено статтею 317 Цивільного Кодексу України і полягає у належності власникові права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, при цьому на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 331 Цивільного Кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 158 від 03 липня 2018 року «Про затвердження Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 серпня 2018 р. за № 976/32428, у п. 1.1 встановлено процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (далі - об`єкти), а саме: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року; будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до березня 2011 року.

На побудоване позивачем домоволодіння дія Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 158 від 03 липня 2018 року «Про затвердження Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт», до зазначених об`єктів не розповсюджується. Позивач, не має можливості у досудовому порядку оформити та зареєструвати своє право власності на новостворене майно, по причині зміни законодавства.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи те, що позивач в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 80, 81, 89, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, 11, 15, 16, 316, 317, 328, 331 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання права власності задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок із прибудовами та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 до складу якого входять: житловий будинок літ. А-І, прибудова літ. а, прибудова літ. а, коридор літ. 1 площею 8,6 кв.м, комора літ. 2 площею 3,6 кв.м, кухня літ. 3 площею 4,1 кв.м, ванна літ. 4 площею 4,1 кв.м, котельня літ. 5 площею 2,7 кв.м, кімната літ. 6 площею 14,3 кв.м, кімната літ. 7 площею 11,8 кв.м, кімната літ. 8 площею 11,1 кв.м, кімната літ. 9 площею 20,2 кв.м, передпокій літ. 10 площею 13,9 кв.м, коридор літ. І площею 10,4 кв.м, літня кухня-сарай, гараж літ. Б, сарай літ. б??, погріб літ. В, вбиральня літ. Г, свердловина літ. № 1, огорожа літ. № 2-5, зливні ями літ. № 6, 7.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/sud2316/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Головуючий: