КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/11957/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13493/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Гаращенка Д.Р.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Андрейчука Т.В., по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченого за договором добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті № 0105-0104-0133 потерпілій ОСОБА_2 , та сумою, отриманою від ПрАТ «СК «Альфа Страхування», що становить 65 699,29 грн., а також судовий збір у сумі 1 762,00 грн.

В обґрунтування вимог зазначав, що між ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті № 0105-0104-0133, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Mercedes Benz ML, р.н. НОМЕР_1 , строк дії договору з 22 червня 2017 року до 21 червня 2018 року.

31 грудня 2017 року в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Mercedes Benz ML, р.н. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , та автомобіля Citroen C4, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини відповідача у справі, що встановлено постановою Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року .

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mercedes Benz ML, р.н. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 122 587,52 грн.

На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті № 0105-0104-0133 ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» сплатило страхувальнику ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 122 587,52 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Citroen C4, р.н. НОМЕР_2 , була застрахована ПрАТ «СК «Альфа Страхування», цей страховик сплатив ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» страхове відшкодування у сумі 56 888,23 грн. у порядку регресу.

Таким чином, борг відповідача складає 65 699,29 грн. (122 587,52 грн. (виплачене страхове відшкодування) - 56 888,23 грн. (виплата ПрАТ «СК «Альфа Страхування»), який просив стягнути з відповідача (т. 1 а.с. 2-4).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зазначив про те, що сума збитків, заподіяних власнику автомобіля Mercedes Benz ML, р.н. НОМЕР_1 , з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, становила 56 888,23 грн., при цьому цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «СК «Альфа Страхування», а тому у межах ліміту відповідності страховика саме цей страховик повинен відповідати за шкоду, заподіяну відповідачем. З цих підстав ОСОБА_1 просив суд відмовити ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» у задоволенні його позову (т. 1 а.с. 105-106).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року позов ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПрАТ «СК «Альфа Страхування» про стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» 65 699,29 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних із сплатою страхового відшкодування. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» судовий збір у сумі 1 762,00 грн. (т. 1 а.с. 215-223).

Не погодившись з рішенням районного суду, 30 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т. 1 а.с. 226-234).

Апеляційну скаргу мотивував тим, що виплачене страхове відшкодування страховою компанією за договором добровільного страхування не можна вважати збитками, що страхова компанія в подальшому може вимагати від винуватця дорожньо-транспортної пригоди, оскільки відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика переходить право вимоги потерпілої особи в межах виплаченого страхового відшкодування, а не в розмірі виплаченого страхового відшкодування. Вказував, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована згідно полісу № АК/003677883 у ПрАТ «Альфа Страхування», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну за вказаним полісом складає 100 000,00 грн. При цьому, ПрАТ «Альфа Страхування» після отримання претензії здійснило розрахунок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням зносу у розмірі 56 888,23 грн. і ця сума є дійним розміром збитків, які понесла потерпіла особа.

Звертав увагу на те, що позивачем до суду не було надано договір добровільного страхування від 21 червня 2017 року, що позбавило можливості перевірити який був застрахований автомобіль у позивача по договору від 21 червня 2017 року. У суду не було жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що позивач сплатив страхове відшкодування саме за пошкоджений автомобіль Mercedes Benz ML, р.н. НОМЕР_1 , який був пошкоджений 31 грудня 2017 року, оскільки не можна однозначно стверджувати, що саме цей автомобіль був застрахований за договором від 21 червня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на виконання договору добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті № 0105-0104-0133 сплатив потерпілій ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 122 587,52 грн., що складає вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, з особи, відповідальної за завдані збитки, якою є відповідач ОСОБА_1 , тому з нього підлягає стягненню різниця між витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу, та сплаченим страховиком ПрАТ «СК «Альфа Страхування» страховим відшкодуванням за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/003677883, що становить 65 669,29 грн. (122 587,52 грн. - 56 888,23 грн. = 65 669,29 грн.).

Колегія суддів погодилась з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20 червня 2016 року між ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті № 0105-0104-0133 (на умовах повне КАСКО («НЗ ТЗ», «ДТП», «ПДТО», «ІВП»), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності страхувальнику автомобілем Mercedes Benz ML, р.н. НОМЕР_1 . За пунктом 5 цього Договору, умови виплати страхового відшкодування - без врахування експлуатаційного зносу із розрахунком Кошторису збитків (в разі перерахування коштів на СТО) - на базі спеціалізованої СТО. Строк дії договору - з 22 червня 2017 року по 21 червня 2018 року (т. 1 а.с. 11-20, 181-187).

Згідно з п. 7.1, 7.2, 7.3 договору добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті № 0105-0104-0133 передбачено, що він набуває чинності у повному обсязі з 00 год. 00 хв. дати, зазначеної в договорі як дата початку його дії, але не раніше ніж з 00 год. 00 хв. дня, наступного за датою сплати страхувальником на поточний рахунок чи в касу страховика страхової премії у повному обсязі, та діє до 24 год. 00 хв. дати, зазначеної в договорі як дата закінчення його дії.

Якщо договором передбачено сплату страхової премії частинами, то:

а) строк дії договору поділяється на періоди страхування, які є частиною строку дії договору, за який сплачується відповідна частина страхової премії;

б) зобов`язання страховика по черговому періоду страхування починаються з дати, вказаної як початок періоду страхування, але в будь-якому випадку не раніше 00 год. 00 хв. дати, наступної за датою сплати страхувальником відповідної частини страхової премії.

У договорі добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті №0105-0104-0133 визначено, що страхувальник сплачує: страхову премію у сумі 11481,75 грн. до 21 червня 2017 року за період страхування з 22 червня 2017 року до 21 вересня 2017 року; страхову премію у сумі 11481,75 грн. до 21 вересня 2017 року за період страхування з 22 вересня 2017 року до 21 грудня 2017 року; страхову премію у сумі 11481,75 грн. до 21 грудня 2017 року за період страхування з 22 грудня 2017 року до 21 березня 2018 року; страхову премію у сумі 11481,75 грн. до 21 березня 2018 року за період страхування з 22 березня 2018 року до 21 червня 2018 року (т. 1 ас. 181-186).

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

ОСОБА_2 сплачено страхову премію частинами відповідно до графіку, встановленого договором добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті №0105-0104-0133, що підтверджується наявними у справі доказами, а тому з огляду на вищенаведені положення ЦК України, вказаний договір сторонами був укладений, набув чинності та діяв на момент, коли трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Mercedes Benz ML, р.н. НОМЕР_1 , та Citroen C4, р.н. НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 189-208).

З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції відхилив відповідні доводи апелянта щодо не укладення ОСОБА_2 із ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» договору добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті № 0105-0104-0133 (на умовах повне КАСКО).

31 грудня 2017 року на проспекті Оболонському, 21-Б в м. Києві трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Mercedes Benz ML, р.н. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , та автомобіля Citroen C4, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 6-7).

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди (т. 1 а.с. 8).

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 31 грудня 2017 року за участю автомобілів Mercedes Benz ML, р.н. НОМЕР_1 , та Citroen C4, р.н. НОМЕР_2 , є відповідач ОСОБА_1 .

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mercedes Benz ML, р.н. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

02 січня 2018 року ОСОБА_2 повідомила ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про настання випадку, який має ознаки страхового (т. 1 а.с. 21).

Вартість відновлювального ремонту Mercedes Benz ML, р.н. НОМЕР_1 , без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу становила - 122 586,72 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 56 888,23 грн., що підтверджується звітом про оцінку колісного транспортного засобу від 29 березня 2018 року № 20665, складеним фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 24-45).

Жодних доказів на спростування розміру збитків, спричинених власнику автомобіля Mercedes Benz ML, р.н. НОМЕР_1 , визначених у звіті про оцінку колісного транспортного засобу від 29 березня 2018 року № 20665, складеному фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 , відповідачем ОСОБА_1 суду не надано, у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі не було заявлено про призначення судової автотоварознавчої експертизи для спростування вищенаведеного звіту (т. 1 а.с. 105-106).

05 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» з заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просила виплату провести на рахунок спеціалізованої станції технічного обслуговування - ТОВ «Арт Драйв» (т. 1 а.с. 23).

З розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту № 8781 від 06 лютого 2020 року ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» вбачається, що вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу визначено у розмірі 122 587,52 грн. на підставі р/ф № від 06 лютого 2018 року ТОВ «Арт Драйв» (т. 1 а.с. 10, 55).

13 лютого 2018 року ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» сплатило ТОВ «Арт Драйв» страхове відшкодування у сумі 100 000,00 грн. та 16 лютого 2020 року у сумі 22 587,52 грн. відповідно до умов Договору № 0105-0104-0133 (т. 1 а.с. 50, 51).

Факт виконання ремонтних робіт підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, актом виконаних робіт № ФД00017573 від 27 квітня 2018 року, в якому визначено перелік робіт по ремонту застрахованого автомобіля Mercedes Benz ML, р.н. НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 56-57).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Citroen C4, р.н. НОМЕР_2 , була застрахована ОСОБА_4 у ПрАТ «СК «Альфа Страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/003677883. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну складав 100 000,00 грн., франшиза - 0 грн. (т. 1 а.с. 59).

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ «СК «Альфа Страхування», позивач звернувся в порядку суброгації до цієї страхової компанії з вимогою відшкодувати ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування.

ПрАТ «СК «Альфа Страхування» сплатило ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» страхове відшкодування у сумі 56 888,23 грн., що становить вартість відновлювального ремонту Mercedes Benz ML, р.н. НОМЕР_1 , з урахуванням фізичного зносу (т. 1 а.с. 60).

Таким чином, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченого за договором добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті № 0105-0104-0133 потерпілій ОСОБА_2 , та сумою, отриманою від ПрАТ «СК «Альфа Страхування», що становить 65 699,29 грн.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Відповідно до ч. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 983 ЦК України).

Статтею 204 ЦК України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо його не визнано судом недійсним.

Відповідно до ст. 998 ЦК України та ст. 29 Закону України «Про страхування» договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках встановлених ЦК України, тобто договір страхування є чинним до того часу, поки його не буде визнано судом недійсним.

Страхувальником ОСОБА_2 було сплачено страхову премію відповідно до укладеного сторонами Договору страхування, що свідчить про те, що договір набув чинності та мав виконуватися сторонами станом на день дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, доказів визнання судом недійсним цього договору до суду не надано.

Інших договорів страхування до суду надано не було, тому доводи апелянта щодо неможливості перевірити чи був застрахований транспортний засіб Mercedes Benz ML, р.н. НОМЕР_1 за договором від 21 червня 2017 року апеляційний суд відхилив.

Встановлено, що ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» сплатило спеціалізованому СТО - ТОВ «Арт Драйв» передбачене Договором страхове відшкодування у розмірі 122 587,52 грн. за ремонт автомобіля Mercedes Benz ML, р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу. При цьому, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» сплатило ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» страхове відшкодування у сумі 56 888,23 грн. (т. 1 а.с. 60).

Згідно з ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначено: «[…] стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_2 , у порядку суброгації.

Відповідач, як особа винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, у силу вимог ст. 1194 ЦК України зобов`язаний відшкодувати різницю між завданою шкодою та шкодою, яка відшкодована ПрАТ «СК «Альфа Страхування», що становить 65 699,29 грн. (122 587,52 грн. - 56 888,23 грн.). Визначення розміру відповідальності ПрАТ «СК «Альфа Страхування» щодо виплати 56 888,23 грн. страхового відшкодування відповідно до умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідач не заперечував.

Доводи апеляційної скарги, що дійсним розміром збитків є сума 56 888,23 грн., яку поніс власник пошкодженого транспортного засобу Mercedes Benz ML, р.н. НОМЕР_1 , оскільки автомобіль 2008 року випуску, а його знос становить 60,94 %, суд апеляційної інстанції відхилив з огляду на наступне.

Згідно з п. 12.1. договору добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності від нещасного випадку на транспорті № 0105-0104-0133 від 20 червня 2016 року, укладеного між ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та ОСОБА_2 , виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з умовами договору, на підставі письмової заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою, та після подання страхувальником усіх документів, що необхідні для встановлення причин, обставин та наслідків події, що має ознаки страхового випадку, визначення розміру завданих збитків.

Пунктом 12.2. договору встановлено, що відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування, умов договору та цих умов, страховик виплачує страхове відшкодування: а) готівкою або на банківський рахунок страхувальника; б) шляхом перерахування коштів на банківський рахунок підприємства, що здійснює ремонт ТЗ; в) шляхом перерахування коштів на рахунок вигодонабувача.

За п. 12.5.2. договору розмір завданих збитків визначається страховиком на підставі: б) документа, що містить розрахунок розміру витрат на відновлювальний ремонт або розміру матеріального збитку застрахованого ТЗ та/або ДО (кошторис, калькуляція СТО, яка була погоджена/рекомендована зі страховиком тощо).

Так, сторонами Договору (пункт 5 Договору частина 1) ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та ОСОБА_2 було погоджено основні умови страхування КАСКО, зокрема: умови виплати страхового відшкодування - без урахування експлуатаційного зносу, страхова сума ТЗ - 550 000,00 грн., розрахунок кошторису збитків (в разі перерахування коштів на СТО) - на базі спеціалізованої СТО (т. 1 а.с. 11, 182).

Таким чином, розрахунок суми вартості відновлювального ремонту, як з урахуванням, так і без урахування коефіцієнту фізичного зносу, страхового відшкодування у розмірі 122 587,52 грн. було здійснено та виплачено на рахунок спеціалізованої СТО у відповідності до умов вказаного договору.

Враховуючи вказане, колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню 65 699,29 грн. на користь позивача, що становить різницю між витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу, та сплаченим страховиком ПрАТ «СК «Альфа Страхування» страховим відшкодуванням.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування чи зміни оскарженого рішення, і висновків суду не спростовують, тому в задоволенні скарги слід відмовити на підставі ст. 375 ЦПК України.

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати на апеляційний розгляд справи відшкодуванню за рахунок позивача не підлягають.

З огляду на положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

Д.Р. Гаращенко