ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2936/20 Справа № 204/4592/19 Суддя у 1-й інстанції - Мащук В. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - адвоката Лисакової Ірини Миколаївни

на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2019 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2019 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 15 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», АТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № МL-301/362/2008, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 67 265 доларів США. 15 серпня 2008 року з метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором укладено договір іпотеки № РМL-301/362/2008, за яким останній передав банку в іпотеку земельну ділянку, площею 590 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить продавцю на праві приватної власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 019898, виданого 25 лютого 2008 року Дніпропетровським міським управлінням земельних ресурсів у місті Дніпропетровську Дніпропетровської області на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26 грудня 2007 року за № 178/26. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 37, та яка стане власністю іпотекодавця в майбутньому на підставі укладеного договору купівлі продажу предмету іпотеки.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2013 року по справі № 0417/14529/2012, яке набрало законної сили 30 квітня 2013 року, позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» сума боргу за кредитним договором № МL-301/362/2008 від 15 серпня 2008 року у розмірі 639 618,00 грн. Рішення суду боржниками не виконано, тому позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку, площею 590 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_4 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2019 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в порушення п.4.5 договору іпотеки, відповідач не зареєстрував право власності на іпотечну земельну ділянку, однак даний факт не позбавляє іпотекодержателя можливості звернути стягнення на предмет іпотеки. При цьому відповідач не надав жодних належних і допустимих доказів, що підтверджують належне виконання рішення про стягнення заборгованості.

Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу не надали.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № МL-301/362/2008, за умовами якого банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується прийняти кредит; використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, та сплатити проценти. Розмір та валюта кредиту 67 265 доларів США. Цільове використання кредиту купівля нерухомого майна (а. с. 6-9).

15 серпня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № РМL-301/362/2008, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В., реєстровий № 117. Предметом іпотеки за цим договором є земельна ділянка, площею 590 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №019898, виданого 25 лютого 2008 року Дніпропетровським міським управлінням земельних ресурсів у місті Дніпропетровську, Дніпропетровської області на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26 грудня 2007 року за № 178/26. Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 37, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому на підставі укладеного договору купівлі продажу предмета іпотеки. Вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцями та іпотекодержателем та становить 486 455 гривень, що за курсом НБУ на дату укладання цього договору становить 100 424, 24 доларів США (а.с.10-12, 13).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №019898, виданого 25 лютого 2008 року Дніпропетровським міським управлінням земельних ресурсів у місті Дніпропетровську, Дніпропетровської області на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26 грудня 2007 року за № 178/26 земельна ділянка належить третій особі ОСОБА_2 (а.с.14).

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В., реєстровий № 4352, ОСОБА_1 придбав за договором купівлі-продажу у ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0, 0590 га, кадастровий № :490:0022, яка розташована у АДРЕСА_1 . Земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №019898, виданого 25 лютого 2008 року Дніпропетровським міським управлінням земельних ресурсів у місті Дніпропетровську, Дніпропетровської області на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26 грудня 2007 року за № 178/26 (а.с.15, 16).

Відповідно до довідки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_1 має заборгованість по кредитному договору № МL-301/362/2008 від 15 серпня 2008 року в розмірах: тіло 535874, 78 грн.; проценти 103743, 22 грн. (а.с.17)

Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» продало кредитний портфель ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с.18-23). За умовами договору, до фактора переходять всі права клієнта, як сторони, що іменується «Іпотекодержатель»/«Заставодержатель» у зобов`язаннях, які виникли на підставі договорів (а.с.24-28).

Відповідно до Витягу з додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги від 29 червня 2010 року відступлено права вимоги щодо кредитного договору № МL -301/362/2008 від 15 серпня 2008 року, та договору застави № РМL-301/362/2008 від 15 серпня 2008 року, боржник ОСОБА_1 (а.с.29).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2013 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-301/362/2008 від 15 серпня 2008 року в розмірі 80022,27 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 11 липня 2012 року складає 639618,00 грн., з яких: 67043,01 долари США (еквівалент у гривні станом на 11 липня 2012 року - 535874,78 грн.) заборгованість по кредиту, 12979,26 доларів США (еквівалент у гривні станом на 11 липня 2012 року - 103743,22 грн.) - заборгованість по процентам.

Вирішено питання про судові витрати (а.с.62-66).

Рішення суду набрало законної сили, а тому відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України встановлені у ньому обставини є преюдиційними при розгляді зазначеної справи.

Відповідно до Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17 серпня 2013 року постановою державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби ДМУЮ накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 . Предмет обтяження: земельна ділянка площею 590 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :490:0022 (а.с.30).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2007 року (а.с. 34).

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Однак, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно (постанова Верховного Суду України від 04 вересня 2013 року у справі № 6-573цс13).

Разом із тим, задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов`язання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що, звернувшись до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, розмір якої встановлено рішенням про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили, позивачем не надано доказів про виконання або не виконання рішення в примусовому порядку, так як у разі виконання рішення суду на час розгляду справи може вплинути на обсяг кінцевого боргового зобов`язання позичальника.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не зареєстрував право власності на іпотечну земельну ділянку, спростовуються відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.30).

Крім того, за даними реєстру також підтверджується, що рішення суду про стягнення заборгованості на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перебуває на примусовому виконанні.

17 серпня 2013 року Красногвардійським відділом державної виконавчої служби ДМУЮ накладено арешт на майно боржника, а саме на земельну ділянку, що є предметом іпотеки.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Положеннями статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною сьомою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, за змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Оскільки статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі №754/19912/14-ц.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - адвоката Лисакової Ірини Миколаївни залишити без задоволення.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида