1Справа № 335/8404/20 2/335/2568/2020
18 грудня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Капто Д.А., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро Лізинг» про стягнення заборгованості, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро Лізинг» про стягнення заборгованості, в обґрунтування позову зазначила наступне.
07.08.2019 року між сторонами було укладено договір № 07-08-2019-2/1 купівлі-продажу обладнання, за умовами якого ТОВ «Електро Лізинг» (продавець) зобов`язувався передати у власність ОСОБА_1 (покупець), а остання зобов`язується прийняти у власність та оплатити обладнання, а саме: зарядні пристрої (станція) на електромобілі відповідно до Специфікації, що є додатком до цього договору. Умовами договору визначена ціна обладнання 128 550 грн., що є еквівалентом 5 000 доларів США. Також, між сторонами складено та підписано Специфікацію №1, що є додатком до договору, відповідно до якої продавець передав, а покупець прийняв у власність та оплатив обладнання, а саме зарядні пристрої (станції) для електромобілів з наступними характеристиками: станція заряджання електромобілів змінного струму „Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00, клас 1, тип 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснення від трьох фазної п`яти провідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-) Гц. Тип кабеля КВГ 5х6 та зазначено в таблиці № станції 0005, за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, 07.08.2019 року позивач уклала з відповідачем Договір № 07-08-2019-2/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом. За умовами договору ОСОБА_1 (Орендодавець) передала, а ТОВ «Електро Лізинг» (Орендар) прийняв у строкове платне користування зазначену вище підстанцію, з терміном оренди 1 рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 07.08.2020 року. Відповідно до умов договору ТОВ «Електро Лізинг» нараховує позивачу 2,33 % від вартості обладнання щомісяця з щомісячною капіталізацією (п.4.3 цього договору).
Згідно п. 4.3. договору №07-08-2019-2/2 від 07.08.2019 року виплата орендних платежів протягом 365 днів з дати укладення договору не проводиться, а сума щомісячних нарахованих відсотків, яка підлягає виплаті щомісяця капіталізується (рефінансується) шляхом додавання до загальної суми обов`язкового викупного платежу в розмірі 1712 доларів США та до суми орендних платежів нарахованих за попередні періоди і підлягає виплаті на 366 день з дати укладання цього договору, а саме 07 серпня 2020 року.
27.07.2020 року представником позивача подано до офісу відповідача заяву про повідомлення «Орендаря» щодо не бажання продовжувати дію вказаного договору та з проханням викупити обладнання за 5000 доларів США, а також сплатити платежі оренди за 1 рік користування в розмірі 1712 доларів США. Подана позивачем заява залишена без відповіді.
Оскільки відповідачем не виконані умови договор у, позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором оренди обладнання № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019 року у розмірі 2028,42 доларів США; заборгованість за договором оренди обладнання № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019 року в частині сплати за обладнання у зв`язку з обов`язковим викупом в сумі 5000 доларів США, також просила стягнути сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 14 000 гривень.
Ухвалою судді від 09.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
В судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзиву на позов не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
07.08.2019 року позивач ОСОБА_1 уклала з відповідачем ТОВ «Електро Лізинг» договір № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019 року оренди обладнання з обов`язковим викупом. За умовами договору ОСОБА_1 (Орендодавець) передала, а ТОВ «Електро Лізинг» (Орендар) прийняв у строкове платне користування зазначену вище підстанцію, з терміном оренди 1 рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 07.08.2020 року.
Відповідно до специфікації №1, що є додатком №1 до договору № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019 року, орендодавець передав у строкове платне користування Орендарю, а Орендар прийняв обладнання, а саме: зарядні пристрої для електромобілів з наступними характеристиками: станція заряджання електромобілів змінного струму» Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00, клас 1, тип 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснення від трьох фазної п`яти провідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-) Гц. Тип кабеля КВГ 5х6. Зарядні станції введені в експлуатацію, їх адреса наведена в таблиці: № станції 0005, за адресою: АДРЕСА_1 , вартість станції 5000 доларів США.
Відповідно до п. 4.1 договору № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019 року, розмір орендної плати за весь об`єкт Оренди що орендується за цим договором, у цілому складає 2,33 % в місяць від загальної вартості об`єкту оренди, яка зазначена у п.1.1.1 даного договору, з щомісячною капіталізацією, а саме: кожного місяця, протягом строку користування об`єктом оренди відсоток включає в себе суму капіталізації відповідно до п. 4.3 договору.
Згідно п. 4.3 договору № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019 року, виплата орендних платежів протягом 365 днів з дати укладення договору не проводиться, а сума щомісячних нарахованих відсотків, яка підлягає виплаті щомісяця капіталізується (рефінансується) шляхом додавання до загальної суми обов`язкового викупного платежу в розмірі 1712 доларів США та до суми орендних платежів нарахованих за попередні періоди і підлягає виплаті на 366 день з дати укладання цього договору, а саме 07 серпня 2020 року.
Відповідно до п. 10.10 договору № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019 року сторонами врегульовано, що на правовідносини за даним договором не поширюються вимоги Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Закону України «Про фінансовий лізинг» та Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг».
Розмір заборгованості за договором оренди обладнання № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019 року у розмірі 2028,42 доларів США, та заборгованість за договором оренди обладнання № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019 року в частині сплати за обладнання у зв`язку з обов`язковим викупом в сумі 5000 доларів США, підтверджується наданим розрахунком заборгованості (а.с. 7).
27.07.2020 року представником позивача подано до офісу відповідача заяву про повідомлення «Орендаря» щодо не бажання продовжувати дію вказаного договору та з проханням викупити обладнання за 5000 доларів США, а також сплатити платежі оренди за 1 рік користування в розмірі 1712 доларів США.
Подана заява залишена без відповіді.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ст.ст. 526, 527 ч.1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ч.1 ЦК України).
Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, добровільно умови договору відповідач не виконує.
Суд вважає, що знайшов своє підтвердження факт порушення своїх зобов`язань за договором оренди відповідачем.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
При вирішенні справи суд також враховує правову позицію Верховного Суду України у справі за № 6-284цс17. Так, згідно ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст.533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 визначила заборгованість за договором оренди обладнання № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019 року у розмірі 2 028,42 доларів США; заборгованість за договором оренди обладнання № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019 року в частині сплати за обладнання у зв`язку з обов`язковим викупом в сумі 5 000 доларів США.
В той же час, відповідно до умов договору № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019, а саме п. 1.1.1 передбачено, що загальна вартість об`єктів оренди становить 128 550 грн., що на дату укладення цього договору ціна у перерахунку до долара США, становить 5000 доларів США, згідно офіційним курсом Національного банку України, що склався на дату підписання договору.
Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, яка була узгоджена сторонами договором оренди обладнання № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019, в частині сплати за обладнання в зв`язку з обов`язковим викупом у розмірі 5000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України, на дату підписання цього договору становить 128 550 грн.
Також, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за договором оренди обладнання № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019 року, що позивачем визначена у розмірі 2 028,42 доларів США, яка за курсом НБУ станом на день розгляду справи 18.12.2020 року (один долар США становить 27,8184 грн.), що складає 56 427,40 грн.
Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором оренди обладнання № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019 року у розмірі 2 028,42 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 56 427,40 грн.; заборгованість за договором оренди обладнання № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019 року в частині сплати за обладнання у зв`язку з обов`язковим викупом в сумі 5 000 доларів США, що становить 128 550 грн.
Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 14 000 грн., суд виходить з наступного.
У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі ОСОБА_2 і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги (а.с. 34), договором про надання правової допомоги № 30/09 від 25.09.2020 разом із додатковою угодою №1 (а.с. 28-30), квитанцією до прибуткового касового ордеру № 30/09-1 від 01.10.2020 року на суму 14 000 грн. (а.с. 36), копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КР № 000058 (а.с. 37).
Попереднім (орієнтованим) розрахунком, адвокат та клієнт визначили, що розмір винагороди адвоката за 1 годину роботи становить 1 000 грн., фактично наданої правової допомоги, ознайомлення та правовий аналіз поданих документів іншою стороною у справі 1 год. -1000 грн., складання інших процесуальних документів (відповіді на відзив, клопотання, заяви, тощо), участь у судових засіданнях 3 год. 3 000 грн., вчинення інших необхідних для досягнення цілей виконання доручення відповідно до договору про надання правової допомоги 2 год.- 2 000 грн.(а.с.35).
За змістом ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем не подавався відзив на позов та не заявлялось клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а також не зазначено про необґрунтованість чи неспівмірність вказаних витрат.
Суд частково погоджується із доводами позивача про понесені витрати на правову допомогу, виходячи з наступного.
Так, в даному випадку представник позивача безпосередньо участь у судових засіданнях не брав, представником позивача було подано заяви про розгляд справи без її участі, та подано заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, що обумовлює безпідставність оплати послуги участі адвоката в судовому засіданні в загальній сумі 3 000 грн., крім того, у цій справі відповідачем не подавалось будь які документи, з якими необхідно було знайомитись та давати правовий аналіз вартість даної послуги складає - 1 000 грн., також не конкретизована послуга, як вчинення інших необхідних для досягнення цілей виконання доручення відповідно до договору про надання правової допомоги 2 год. - 2 000 грн. Між тим, викликає сумнів і та обставина, що на консультацію та обговорення справи (на різних стадіях) адвокатом загалом витрачено 1 год. вартістю 1000 грн.
Отже, розмір зазначених витрат на оплату послуг виходячи зі змісту зазначених послуг, та тривалість їх надання, не підтвердженні належними доказами. Обґрунтованість розміру зазначених витрат викликає сумнівів.
Підсумовуючи викладене, заявлена позивачем до стягнення сума судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 14 000 грн. підлягає зменшенню на вартість вищенаведених послуг, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути 7 000 грн. (1000 грн. попередня консультація (обговорення правої позиції); 4000 грн. складання проекту позовної заяви з додатками, подання їх до суду; 2000 грн. складання інших процесуальних документів (відповіді на відзив, клопотання, заяви, тощо).
Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1989,78 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро Лізинг» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди обладнання № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019 року у розмірі 2 028,42 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 56 427 (п`ятдесят шість тисяч чотириста двадцять сім) грн. 40 коп.; заборгованість за договором оренди обладнання № 07-08-2019-2/2 від 07.08.2019 року в частині сплати за обладнання у зв`язку з обов`язковим викупом в сумі 5 000 (п`ять тисяч) доларів США, що становить 128 550 (сто двадцять вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро Лізинг» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1989 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 78 коп., понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Суддя В.В. Калюжна