Справа № 169/189/19
Провадження № 2/169/147/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Хвіц Г.Й.

за участю секретаря Мисюка П.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і від цього шлюбу у них є дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої рішенням Турійського районного суду Волинської області від 26 червня 2014 року відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказуючи, що відповідач обов`язки по утриманню дитини належним чином не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів, що є підставою для нарахування неустойки (пені), просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті аліментів та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 березня 2018 року до 31 січня 2019 року в розмірі 11099.42 грн.

Суддя своєю ухвалою відкрив провадження у справі та розгляд справи постановив проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

23 жовтня 2020 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті аліментів за період з 01 березня 2018 року до 01 липня 2020 року у розмірі 40278.71 грн та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 березня 2018 року до 01 липня 2020 року в розмірі 11853.08 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просила справу розглядати без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак, також подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності.

Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з таких підстав.

Як установив суд, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Турійського районного суду Волинської області від 21 грудня 2015 року розірвано (а.с. 9), і від якого вони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, батьком в якому записаний відповідач ОСОБА_2 (а.с. 10).

Згідно з рішенням Турійського районного суду Волинської області від 26 червня 2014 року відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7 - 8).

Відповідно до розпорядження Турійської районної державної адміністрації Волинської області від 04 червня 2019 року №107 «Про надання згоди на зміну прізвища дитини» та свідоцтва про народження, виданого повторно 19 липня 2019 року, прізвище дитини змінено з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » (а.с. 28, 29).

Відповідач обов`язки по утриманню дитини належним чином не виконував.

Так, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, що затверджений начальником Турійського районного відділу державної виконавчої служби 08 лютого 2019 року, заборгованість зі слати аліментів ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 станом на 01 лютого 2019 року становить 11099.42 грн, а станом на 01 липня 2020 року - 42558.71 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, що затверджений начальником Турійського районного відділу державної виконавчої служби 07 серпня 2020 року (а.с. 12, 30).

Згідно з частиною другою статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

У статті 179 СК України зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини, не можуть бути використані не за цільовим призначенням.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді сплати неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня, - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

При виплаті аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

До аналогічних висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616 цс 18).

Відповідно до розрахунку пені на заборгованість зі сплати аліментів, що складений позивачем саме за таким правилом і наведений у заяві про уточнення позовних вимог, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 березня 2018 року до 01 липня 2020 року складає 11853.08 грн, є підставним та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в силу статті 196 СК України.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по виплаті аліментів за період з 01 березня 2018 року до 01 липня 2020 року у розмірі 40278.71 грн суд дійшов такого висновку.

Частинами третьою та четвертою статті 194 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Згідно з частиною четвертою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Таким чином, суд вирішує питання стягнення заборгованості за аліментами лише в разі спору про її розмір, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження №14-37 цс 18).

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що сторони не згідні з розміром заборгованості за аліментами, який визначений державним виконавцем.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність спору між сторонами щодо розміру заборгованості за аліментами, визначеної державним виконавцем, а, отже, і про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за аліментами в розмірі 40278.71 грн, так як при відсутності спору щодо розміру заборгованості за аліментами, така заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 1.1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840.80 гривень, так як позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору у відповідності з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, статей 182, 194, 195, 196 СК України, та керуючись статями 141, 263 - 265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 березня 2018 року до 01 липня 2020 року, в розмірі 11853.08 грн (одинадцять тисяч вісімсот п`ятдесят три) гривні 08 (вісім) копійок.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 840.80 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ім`я позивача - ОСОБА_1 , жителька: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Турійським РС УДМС України у Волинській області 26 квітня 2016 року.

Ім`я відповідача - ОСОБА_2 , житель: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Турійським РВ УМВС України у Волинській області 11 березня 2004 року.

Повне рішення складено 26 листопада 2020 року.

Головуючий