РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Провадження № 2/510/199/20

Справа № 510/1007/19

04 лютого 2020 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарях Міхайліченко В.О., Пройка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Ренійський морський торгівельний порт» про стягнення належних працівнику сум, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення належних працівнику сум, який в подальшому уточнив, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він працює у Державному підприємстві «Ренійський морський торгівельний порт» на посаді докера-механізатора. Стаж роботи складає 4 роки 7 місяців. Станом на 01 вересня 2019 року існує заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 8 783 (вісім тисяч сімсот вісімдесят три) грн. 43 коп. Оскільки позивач фактично продовжує працювати та виконувати свої посадові обов`язки, дотримуватись правил внутрішнього розпорядку, йому нараховують заробітну плату, але не вплачують. Відповідач також відмовляється здійснювати обов`язкові платежі до Пенсійного фонду України та до інших категорій бюджету. Тому позивач вважає, що відповідачем були порушені його трудові права на підставі чого він звернувся з позовом до суду.

Позивач у судове засідання з`явився, підтримав заяву про збільшення позовних вимог та просив задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі. Не заперечував проти заочного вирішення справи.

Представник позивача ОСОБА_2 .С. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справі сповіщалась належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. Надав відзив, в якому зазначив що, станом на 01 квітня 2019 року перед ОСОБА_1 існувала заборгованість на суму 7 794 (сім тисяч сімсот дев`яносто чотири) грн. 61 коп., яка була повністю погашена 13 червня 2019 року. Просив відмовити у задоволенні позову та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.

23 вересня 2019 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог про стягнення належних працівнику сум, яка була направлена та отримана відповідачем. Однак на судові засідання 29 жовтня 2019 року, 03 грудня 2019 року, 24 грудня 2019 року та 04 лютого 2020 року, представник відповідача не з`явився, клопотань, заяв або відзиву на заяву про збільшення позовних вимог не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача та розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, позивач працює у Державному підприємстві «Ренійський морський торгівельний порт» на посаді докера-механізатора. Станом на 01 вересня 2019 року перед позивачем існує заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 8 783 (вісім тисяч сімсот вісімдесят три) грн. 43 коп. Позивач продовжує працювати та виконувати свої посадові обов`язки, дотримуватись правил внутрішнього розпорядку, йому нараховують заробітну плату, але не вплачують. Відповідач також відмовляється здійснювати обов`язкові платежі до Пенсійного фонду України та до інших категорій бюджету.

В силу ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України.

Відповідно до статті 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законами України: «Про оплату праці», «;Про індексацію грошових доходів населення», «;Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»; Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

Відповідно до ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 115 КЗпП України, встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 11 лютого 2003 року, Підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх

виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

За ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням термінів її виплати визначений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

В порядку ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за вимоги немайнового характеру в розмірі 768 гривень 40 копійок, які не сплачені позивачем при зверненні до суду у зв`язку з звільненням позивача від їх оплати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 58, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354, 355 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Ренійський морський торгівельний порт» про стягнення належних працівнику сум задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Ренійський морський торгівельний порт» (податковий номер: 59, ЄДРПОУ: 0125809, філіал АТ «Укрексимбанк» в м. Ізмаїл, р/р НОМЕР_1 , МФО 328629) на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , заробітну плату у розмірі 8 783 (вісім тисяч сімсот вісімдесят три) грн. 43 копійок.

Державному підприємству Ренійський морський торгівельний порт» (податковий номер: 59, ЄДРПОУ: 0125809, філіал АТ «Укрексимбанк» в м. Ізмаїл, р/р НОМЕР_1 , МФО 328629) нарахувати та виплатити у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію ОСОБА_1 втрати частини доходів у зв`язку із порушенням встановлених строків їх виплати.

Стягнути з Державного підприємства «Ренійський морський торгівельний порт» на користь держави судовий збір за вимоги немайнового характеру в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова