Справа № 487/2975/20
Провадження № 2/487/1685/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 грудня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Дорош В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить змінити призначений рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.05.2009 р. розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що за рішенням суду від 13.05.2009 р. з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки у розмірі 400 грн. щомісяця. З часу ухвалення рішення розмір витрат на утримання доньки зросли, а тому вважає за доцільне збільшити розмір аліментів та змінити форму їх стягнення з твердої грошової суми на 1/4 частку доходу відповідача. Оскільки остання сплата аліментів була в травні 2019 р., наразі відкрито виконавче провадження по заборгованості по аліментам. Відповідач працює, але офіційне його місце роботи позивачу не відомо і його дохід також.

Ухвалою від 20 липня 2020 року зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До судового засідання позивач надала до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила про задоволення позову, не заперечувала проти заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив до суду не надав.

У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного:

Сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 , копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 .

21 березня 2007 року шлюб між сторонами розірвано (копія Свідоцтва про шлюб Черія НОМЕР_3 ).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову, тобто з 02.03.2009 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Окрім цього, згідно з правовою позицією Верховного суду України у справі за № 143 цс 13, відповідно до якою з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року 2218 гривень, з 1 липня 2318 гривень, з 1 грудня 2395 гривень.

Відтак, встановлено, що наразі, розмір аліментів присуджений рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.05.2009 р. становить менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину.

При цьому, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року).

А в силу ч.3 ст.181 СК України саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів) і саме вона має право на подання позову про зміну способу стягнення аліментів.

За таких обставин суд вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати доньку до досягнення нею повноліття, та вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів, бере до уваги, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, при цьому позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище.

Враховуючи встановлені у справі обставини і зазначені норми права, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в частині зміни способу стягнення аліментів.

Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів після зміни способу їх стягнення, починаючи від дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тобто, в даному випадку законодавець визначив, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, присудженні за рішенням суду аліменти стягуються від дня пред`явлення позову.

В той же час, чинний Сімейний кодекс України не визначає день пред`явлення позову про зміну способу стягнення аліментів до суду як початок стягнення аліментів після зміни способу їх стягнення.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави зробити висновок, що стягнення аліментів після зміни способу їх стягнення можливе лише починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду про зміну способу стягнення аліментів.

Також суд враховує, що згідно з абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

При цьому, зміна способу стягнення аліментів у цій справи призведе і до зміни розміру аліментів.

За таких обставин суд вважає, що стягнення аліментів після зміни способу їх стягнення у цій справі повинно розпочатися з дня набрання законної сили рішенням у справі, а не з моменту звернення до суду, як просить позивач.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 840, 80 грн, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, слід стягнути в дохід держави з відповідача.

Керуючись ст. ст. 150, 180, 182, 184, 192 СК України, ст. ст. 76, 81, 89, 141, 280-284, 354, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що присуджені рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2009 року, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми у розмірі 400 (чотириста) грн. 00 коп. на 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду та до досягнення повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги, якщо їх не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 24 грудня 2020 року.

Суддя: З.М. Сухаревич