Справа № 226/322/20
Провадження №2/226/265/2020
РІШЕННЯ

іменем України

10.04.2020 Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Козлової Д.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа на боці позивача ОСОБА_4 , до Мирноградської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача Мирноградської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування вимог вказала, що 23.01.2007 шляхом приватизації вона, її чоловік ОСОБА_3 , їхня дочка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (особа, яку вони доглядали) придбали у власність в рівних частинах по ј кожному квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, і після її смерті відкрилася спадщина на ј частину вищевказаної квартири. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , і також відкрилася спадщина на належну йому ј частину квартири. Після смерті чоловіка вона спадщину прийняла, інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовилися. Позивач зареєстрована і мешкає за зазначеною вище адресою з 24.05.1983 та по т.ч. Дочка ОСОБА_4 та двоє онуків, які там також зареєстровані, фактично не проживають у квартирі, а постійно мешкають в м. Макіївці. Вважає, що вона відкрито добросовісно постійно та безперервно користується і володіє частиною квартири, що належала ОСОБА_5 , протягом останніх дванадцяти років, опікується квартирою, сплачує всі комунальні послуги, здійснює поточні ремонтні роботи. Крім неї ніхто не виявляє наміру визнати частину квартири, належну ОСОБА_5 , своїм майном. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не є спадкоємцем останньої. Просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на ј частину квартири АДРЕСА_1 , яка залишилася після смерті ОСОБА_5

ІІ. Заяви (клопотання) та позиції учасників справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Додала, що з ОСОБА_5 жодні родинні зв`язки її не пов`язують. Вони познайомилися у 1980 році, коли лежали разом у лікарні. ОСОБА_5 була одинока, між ними виникли добрі відносини. Після виписки з лікарні вони продовжували спілкуватися, вона допомагала бабусі. В 1983 році її чоловік ОСОБА_3 отримав за ордером спірну квартиру. В 1988 році ОСОБА_5 втратила свій будинок, їй було ніде жити, і оскільки вони із чоловіком мали велику квартиру, то вирішили забрати бабусю до себе. Для отримання пенсії вони її зареєстрували у квартирі, а потім, коли приватизували квартиру у 2007 році, ОСОБА_5 також отримала частину, бо була зареєстрована і вони не розуміли наслідків цього. ОСОБА_5 прожила з ними з 1988 року по 2007 рік, а потім її чоловік став обурюватися, бо за віком бабуся почала «чудити». Постійні сварки з ним змусили її віддати ОСОБА_5 до будинку-інтернату, і за 40 днів вона там померла, заповіту не залишила. Потім в 2016 році помер її чоловік, після нього вона прийняла спадщину, а ј частина ОСОБА_5 залишилася не успадкованою, бо родичів у тієї не було. Весь час після смерті ОСОБА_5 вона утримувала квартиру, сплачувала повністю комунальні послуги, робила ремонти, тому вважає, що має підстави для визнання за нею права власності на ј частину квартири за набувальною давністю, тим більше що фактично квартиру отримав її чоловік і ОСОБА_5 не мала жодного відношення до цього. Просила задовольнити її вимоги.

Представник відповідача - Мирноградської міської ради до суду також не прибув, від відповідача надійшов лист про розгляд справи без участі представника за наявними у справі доказами, в якому зазначено про відсутність заперечень проти позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_4 не з`явилася до суду, надавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Позивачем заявлене клопотання про витребування у Мирноградської державної нотаріальної контори інформації щодо спадкоємців ОСОБА_5 та з Покровського МВ ДРАЦС відомостей про наявність актового запису про смерть ОСОБА_5 , також заявлене клопотання про допит свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не подано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

28.01.2020 ухвалою судді відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче засідання на 17.02.2020, витребувані відомості з Мирноградської міської нотаріальної контори про наявність посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , з Покровського МВ ДРАЦС - відомостей про наявність актового запису про смерть ОСОБА_5 .

За наслідками отримання вищезазначених відомостей ухвалою суду від 17.02.2020 оголошено перерву у підготовчому засіданні у справі та витребувано додаткові відомості про посвідчені від імені ОСОБА_5 заповіти.

27.03.2020 підготовче провадження у справі ухвалою суду закрите, розгляд справи призначено на 10.04.2020.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Позивач ОСОБА_1 з 24.05.1983 зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на її ім`я відкрито особистий рахунок по квартирі (а.с.7). Разом із нею в квартирі зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . З 23.09.1988 по ІНФОРМАЦІЯ_3 в квартирі також біла зареєстрована ОСОБА_5 .

Квартира АДРЕСА_1 згідно з відомостями технічного паспорту знаходилася у спільній власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.5-6). Право спільної часткової власності на цю квартиру в рівних частинах між зазначеними вище особами по ј частині кожній підтверджується свідоцтвом №2/11-273 про право власності на житло від 23.01.2007, яким посвідчено приватизацію квартири, та витягом про реєстрацію права власності від 03.03.2007 №13770968 (а.с.16,20). ОСОБА_4 внаслідок укладення шлюбу 15.12.2008 змінила прізвище на « ОСОБА_4 » (а.с.33).

Висновком про оцінку майна визначено, що зазначена квартира станом на 09.01.2020 вартує 69443,35 гривень (а.с.34).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (а.с.18) і належну йому ј частину квартири успадкувала позивач ОСОБА_1 як дружина померлого, при цьому діти померлого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_4 від спадщини відмовилися (а.с.14,15,17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (а.с.19,57), після смерті якої спадкова справа не відкривалася. За відомостями підпорядкованих Міністерству юстиції України органів, витребуваними судом на підставі даних Мирноградської державної нотаріальної контори, заповіти від імені ОСОБА_5 не посвідчувалися (а.с.48-54,78-85,91,94-99). Підстав для спадкування майна ОСОБА_5 позивачем ОСОБА_1 згідно з відповіддю державного нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори немає (а.с.24).

Згідно з актами фактичних обставин непроживання осіб, складеними координаційним комітетом органів самоорганізації населення м. Мирнограда зареєстрована у спірній квартирі ОСОБА_4 не мешкає в ній з 2000 року і по т.ч., а її діти ОСОБА_13 і ОСОБА_9 , які також там зареєстровані, не проживають у квартирі з 2009 року (а.с.21-23).

Мешкаючи у квартирі, позивач ОСОБА_1 утримує її, що підтверджується відповідними квитанціями про сплату комунальних послуг (а.с.25-29) та показами опитаних судом свідків.

Так, свідок ОСОБА_6 суду показала, що є сусідкою позивача, мешкає у квартирі АДРЕСА_1 отримав чоловік ОСОБА_1 за ордером за місцем роботи. У 1985 році, коли вона сама заселилася у будинок, ОСОБА_3 вже мешкали там. Вона була знайома із ОСОБА_5 , знає, що ОСОБА_3 допомагали їй, хоча вона не була їхньою родичкою. Коли та втратила будинок, позивач забрала її жити до себе у квартиру, і до 2008 року вона жила там. Квартиру вони приватизували на всіх мешкаючих в ній, так ОСОБА_5 отримала частину. Потім через конфлікти із чоловіком, який на той час став зловживати алкоголем, позивач була змушена віддати ОСОБА_5 до інтернату, де та невдовзі померла, їй було багато років. Після смерті чоловіка у 2016 році ОСОБА_1 мешкає у квартирі одна, повністю опікується квартирою, виконує необхідні ремонтні роботи, сплачує комунальні та інші послуги, заборгованості за якими не має. Загалом позивач безперервно і постійно живе у квартирі з 80-х років і дотепер.

Аналогічні за змістом покази надала в судовому засіданні і свідок ОСОБА_7 , що мешкає у квартирі №45 спільного з позивачем

будинку. V . Оцінка суду.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В частині першій ст.344 ЦК України зазначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України та п.9 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», інститут набувальної давності базується на сукупності таких обставин: тривалого добросовісного відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Тривалість володіння передбачає, що має закінчитися визначений законодавством строк перебування речі у володінні певної особи.

Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом зазначеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов`язку повернути річ власнику, а також йому не пред`являвся правомочною особою позов про повернення майна.

Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна.

Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до п.13 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15 та 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Враховуючи, що позивач відкрито безперервно більше десяти років володіє та користується ј частиною квартири АДРЕСА_1 , яка наразі не має власника, і на це майно не претендують будь-які інші особи, ОСОБА_1 має право на визнання за нею права власності на зазначену частину квартири за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,258,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), третя особа на боці позивача ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), до Мирноградської міської ради (85322, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 9, код за ) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на ј частину квартири АДРЕСА_1 , яка залишилася після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Покровську Донецької області.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, строк подання апеляційної скарги може обраховуватися з огляду на положення пункту третього Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 16.04.2020.

Суддя: В.С. Салькова