Справа № 450/4010/19 Провадження № 2/450/695/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"21" грудня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити справу за позовом представника позивача адвоката Манукян Марти Андріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . У спірному житловому будинку, окрім позивача, зареєстровані: ОСОБА_3 (мати позивача); ОСОБА_4 (син позивача); ОСОБА_5 (син позивача); ОСОБА_2 (сестра позивача). Остання не проживає фактично у вказаному будинку, понад п`ятнадцять років. Відповідачка не сплачує комунальні послуги та несе інших витрат по його утриманню, чим створює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні будинком. Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла до суду заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задоволити.

Позиція відповідача: відповідачка в судове засідання не з`явилась, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи вона повідомлялась належним чином, як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом поміщення оголошення на веб-сайті суду про його виклик у судове засідання.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку представника позивача висловлену у попередніх судових засіданнях, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 280 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до ст. 282 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

22.11.2019 року запит, щодо доступу до персональних даних; 11.12.2019 року відповідь на запит, щодо доступу до персональних даних; 12.12.2019 року ухвала про відкриття провадження у справі; 05.02.2020 року клопотання про виклик свідків; 07.02.2020 року про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 16.03.2020 року клопотання про відкладення розгляду справи; 08.09.2020 року заява про відкладення розгляду справи; 29.10.2020 року клопотання про відкладення розгляду справи; 29.10.2020 року клопотання про зупинення розгляду справи; 30.10.2020 року ухвала судового засідання; 19.11.2020 року клопотання про долучення матеріалів.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Перщого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., до якої Україна приєдналась 17.07.1997 р. закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно із ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 10.01.1992 року та договору дарування від 09.10.2019 року.

Встановлено, що у житловому будинку АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 (позивач); ОСОБА_3 (мати позивача); ОСОБА_4 (син позивача); ОСОБА_5 (син позивача); ОСОБА_2 (сестра позивача), що підтверджується копією будинкової книги. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, вони передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатись ним на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно із ч 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку /квартири/, які проживають разом з ним у будинку /квартирі/, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку /квартири/, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Статтею 405 ЦК України врегульовано питання збереження права на користування житловою площею членів сім`ї власника житла у квартирах, що перебувають у приватній власності - так, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України до членів сім`ї власника житла належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

З аналізу вказаних норм слідує, що чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселились до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника.

До 09.10.2019 року (момент укладення договору дарування ОСОБА_6 на користь позивача) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_3 .

В ч. 2 ст. З СК України закріплено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Оскільки, відповідачка не проживає разом з позивачем вона не є членом його сім`ї і крім того втратила право користування житлом згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України. Окрім цього, із припиненням права власності у ОСОБА_3 , припиняється і право користування житловим приміщенням у відповідачки ОСОБА_2 .

Стосовно збереження права користування житлом членами сім`ї колишнього власника слід зазначити про усталену практику Верховного Суду України з цього питання.

Так, відповідно до висновків, що містяться в ухвалах Верховного суду України у справах: № 6-10723св08, № 6-2778св08, № 6-55662св10, №6-158цс14, №6-709цс16 право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сім`ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а, отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім`ї на користування цим будинком. Таким чином, оскільки відповідач не проживає більше року у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відсутність правових підстав для проживання у будинку з огляду на непередбачуваність законодавством України перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселились до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника, а також згідно Житлового кодексу України, сестра, не вважається членом сім`ї, тому суд приходить до переконання, що відповідачка порушує право власності позивача на житловий будинок, а тому її слід визнати такою, що втратила право користування ним.

Факт того, що відповідачка ОСОБА_2 відсутня за місцем своєї реєстрації підтверджено актами обстеження від 29.10.2019 року, 30.09.2020 року та 10.11.2020 року, та показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що підтвердили, що відповідачка у вказаному будинку не проживає, має інше житло в м. Пустомити.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідачка ОСОБА_2 , не проживає за місцем своєї реєстрації без поважних причин більше як 15 років, що підтверджується матеріалами справи, обов`язків по утриманню будинку не несе та її особистих речей у вказаному приміщенні немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 768, 40 грн., що підтверджується квитанцією. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 265, 268, 280-285 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов представника позивача адвоката Манукян Марти Андріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. коштів сплачених за судовий збір.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Пустомитівський суд Львівської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30-денного строку з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 21.12.2020 року.

СуддяД. А. Кукса