Ухвала

24 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 308/3773/13

провадження №61-18837ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н.Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О.М., Білоконь О. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року за заявою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа- Банк», про видачу дублікатів виконавчих листів у цивільній справі № 2-682/11 за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», звернулося до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів № 2-682/11, виданих 01 жовтня 2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2020 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року, заяву задоволено.

Видано дублікати виконавчих листів №2-682/11, виданих 01 жовтня 2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у справі № 2-682/11, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по кредитному договору № 08/279-112 станом на 05 грудня 2012 року в розмірі 548 372,31 грн, та стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» з кожного по 1 609,50 грн судових витрат.

Судові рішення мотивовано тим, що за наявності підтвердження відсутності виконавчих документів у заявника (стягувача) та відсутності їх в Ужгородському МВ ДВС, де вони знаходились на виконанні, заява про видачу дублікатів виконавчих листів, яка була подана в межах строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, підлягає задоволенню.

У грудні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про видачу виконавчих листів, оскільки матеріали справи не містять доказів втрати вказаних виконавчих листів при поштовій пересилці, заява була подана з пропуском строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів, убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Судами встановлено, що рішенням колегії суддів Апеляційного суду Закарпатської області у справі № 308/3773/13-ц від 28 серпня 2013 року, солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму боргу за кредитним договором в розмірі 548 372,31 грн та 1 609,50 грн судових витрат.

На підставі рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 28 серпня 2013 року, 01 жовтня 2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано виконавчі листи.

27 квітня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» надіслано на адресу МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції виконавчий лист, виданий 01 жовтня 2013 року Ужгородським міськрайонним судом у справі №2-682/11, про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості.

28 квітня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» надіслано на адресу МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції виконавчий лист, виданий 01 жовтня 2013 року Ужгородським міськрайонним судом у справі №2-682/11, про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості.

За даними виконавчими листами відкрито виконавче провадження, яке перебувало на виконанні Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області.

14 лютого 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося із заявою до Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області про хід виконавчих дій.

24 лютого 2017 року Ужгородським МВ ДВС повідомлено заявника про те, що 30 червня 2015 року у відповідності до пункту 4 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про повернення виконавчих листів стягувачеві з примусового виконання листа №2-682/11 від 01 жовтня 2013 року. Станом на 24 лютого 2017 року виконавчий лист №2-682/11 від 01 жовтня 2013 року, виданий Ужгородським міськрайонним судом, повторно стягувачем не пред`являвся.

Заявник (стягувач) не отримав від Ужгородського МВ ДВС копії вищевказаних постанов та виконавчих листів.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Згідно з статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 05 липня 2016 року, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У пункті 5 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 05 липня 2016 року, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, зазначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 23 «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент пред`явлення виконавчих листів до виконання) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Аналогічна норма міститься у пункті 1 частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05 жовтня 2016 року.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, встановивши, що оригінали виконавчих листів були втрачені при пересилці на підставі відомостей від органу ДВС та заявника щодо їх відсутності, врахувавши, що вказані виконавчі листи видані до набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 05 липня 2016 року, тому заявник звернувся з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів в межах строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для видачі дублікатів виконавчих листів.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року за заявою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа- Банк» про видачу дублікатів виконавчих листів у цивільній справі № 2-682/11 за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. М. Осіян

О. В. Білоконь