Єдиний унікальний номер 448/1117/20
Провадження № 2-н/448/41/20
У Х В А Л А

Іменем України

17.12.2020 року м.Мостиська

Суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (юридична адреса: 79039, м.Львів, вул.Золота,42 ) про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу з ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника АТ «Оператор газорозподільної системи» - адвокат Шиян М.В. звернувся до суду з із вищевказаною заявою про видачу судового наказу, в якій просить видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 1576,87грн. та сплачений судовий збір в розмірі 210,20грн.

Розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу, вважаю, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно із ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ч.1 та ч.2 ст.163 ЦПК України

Правилами ст.163 ЦПК України встановлено вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, а п.3 ч.3 цієї ж статті встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Статтями 160, 161, 163, 165 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, зокрема, про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

У заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, представником заявника подана заява про видачу судового наказу за вимогою, передбаченою п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, згідно якої судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Однак у порушення вимог п.2 ч.2 ст. 163 ЦПК України заявником у заяві не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків, - боржника ОСОБА_1 або номер і серія її паспорта.

Отже, заявником не враховано, що заява про видачу судового наказу обов`язково повинна містити реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника, або ж, якщо такий номер особі не присвоювався, номер і серію паспорта боржника, оскільки без зазначення даних відомостей судовий наказ не буде прийнятий до виконання органами ДВС.

Так, за п.4 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинні бути зазначені вимоги заявника та обставини на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до вимог п.3, 4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

27 листопада 2015 року набрала чинності постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року, якою затверджено Кодекс газорозподільних систем (далі Кодекс).

Відповідно до п.2 глави 1 розділу VI Кодексу, доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до п.3 глави 3 розділу VI Кодексу договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Відповідно до п.4 глави 3 розділу VI Кодексу договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Згідно до п.5 глави 3 розділу VI Кодексу для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу.

Між тим, належних і допустимих доказів на підтвердження того, що між АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та ОСОБА_1 укладено договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу або, що таку заяву-приєднання було надіслано боржнику, у порядку передбаченому Кодексом газорозподільних систем, до заяви про видачу судового наказу не долучено.

Окрім цього, не підтверджено факт приєднання до вказаного договору і зокрема поданням доказів, що ОСОБА_1 споживає газ, здійснює оплату такого.

Покликання заявника у заяві від 14.09.2020р. про те, що договір розподілу є публічним та відповідно у письмовій/електронній формі між сторонами не укладався, тому долучення його роздруківки до заяви про видачу судового наказу - не передбачено, з огляду на вищенаведене, оцінюю як такі, що не ґрунтуються на нормах закону.

Окрім цього, долучений до заяви лише розрахунок заборгованості за розподілений природний газ (довідка про фінансовий стан особового рахунку № НОМЕР_1 , який відкрито на споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ), не може слугувати належною підставою та достатнім доказом для видачі судового наказу, оскільки у такій зафіксовані щомісячні різні обсяги споживання природного газу та водночас однакове нарахування у розмірі 222,09грн. і 244,30грн., при цьому без вказівки, за що саме таке нарахування здійснено.

Відтак, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про те, що вона подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України, а додані до заяви про видачу судового наказу письмові документи не можуть підтвердити наведені в заяві доводи, відтак, слугувати доказом виникнення та порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

А тому, відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України внесена сума судового збору стягувачу Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» не повертається.

Керуючись ст.ст.164-167, 260-261, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відповідно ст.ст. 353, 354, п.п.п.15.5 пп.15 п. 1 Розділу XIII (Перехідні положення) ЦПК України, ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Мостиський районний суд Львівської області) шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання даної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В. Кічак