ПОСТАНОВА

Іменем України

14 грудня 2020 року м. Кропивницький

справа № 398/1129/20

провадження № 22-ц/4809/1522/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий Письменний О.А.,

судді Дьомич Л.М., Дуковського О.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2020 року (суддя Авраменко О.В.), -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із позовною заявою про стягнення із ОСОБА_1 на його користь заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 29.03.2013 року у розмірі 12704,3 грн.

В обґрунтування вимог вказує, що 29.03.2013 року з відповідачем укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого отримано кредит у вигляді встановлено кредитного ліміту на картку, розмір якого поступово збільшувався та склав 5000 грн.

Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета -заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ними Договір про надання банківських послуг.

Посилаючись на неналежне виконання зобов`язання у зв`язку з чим станом на 16.03.2020 року у позичальника виникла заборгованість у розмірі 12704,3 грн., яка складається з 6531,73 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2522 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, 2569,41 грн. - нарахованої пені, та штрафів, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг : 500 грн. штраф (фіксована частина), 581,16 грн. штраф (процентна складова), просить задовольнити його позовні вимоги.

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2020 року частково задоволено позов та стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 29 березня 2013 року в сумі 2705,94 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Частково задовольняючи позов,суд першої інстанції виходив з того, що нарахування відсотків за користування кредитом є неправомірним, оскільки у заяві позичальника від 29 березня 2013 року процентна ставка не зазначена, тому сплачені відповідачем кошти, які позивач безпідставно зарахував на погашення процентів, при відсутності домовленості про їх сплату в підписаній відповідачем заяві-анкеті, підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.

Також суд дійшов висновку, що у зв`язку з неповерненням відповідачем фактично отриманих та використаних кредитних коштів є підстави для стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 2 705,94 грн., виходячи із такого розрахунку 5 004,94 грн. (колонка №3 «Витрати клієнтом кредитних коштів» в розрахунках станом на 30 вересня 2019 року та на 16 березня 2020 року) - 76,74 грн. (колонка №11 «Сплачено відсотків» в розрахунку станом на 10 листопада 2015 року) - 1 737,62 грн. (колонка №4 «Відсотки погашені за рахунок кредита» в розрахунках станом на 30 вересня 2019 року та на 16 березня 2020 року) - 484,64 грн. (колонка №21 «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» в розрахунку станом на 30 вересня 2019 року та колонка №30 «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» в розрахунку станом на 16 березня 2020 року) = 2 705,94 грн.).

У задоволенні решти вимог відмовлено за необґрунтованістю.

АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, згідно якою просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що наявність договірних відносин між сторонами підтверджується анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 29.03.2013 року, засвідченою особистим підписом відповідача, відповідно до якої позичальник висловив згоду на укладення кредитного договору, підтвердив ознайомлення та погодження з умовами кредитування. Крім того, зобов`язувався виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами. Також відповідач користувалася картковим рахунком, частково погашав заборгованість.

Порядок нарахування пені та штрафів сторони погодили в Тарифах та Умовах та правилах надання банківських послуг.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступного.

Відповідно до нової редакції статуту позивача, затвердженого постановою КМУ від 05 червня 2019 року № 594 (в редакції постанови КМУ від 14 серпня 2019 року № 712), було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»; АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк», яке, в свою чергу, є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ КБ «ПриватБанк».

29.03.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі чого отримано картку із встановленим кредитним лімітом, розмір якого поступово збільшувався та склав 5000 грн (а.с.20).

До позовної заяви долучено витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», та який не містить підпису відповідача про ознайомлення з ним (а.с. 21).

За доводами Банку, відповідач отримав та користувався кредитними коштами, проте, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 12704,3 грн., яка складається з 6531,73 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2522 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України, 2569,41 грн. - нарахованої пені, та штрафів, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг : 500 грн. штраф (фіксована частина), 581,16 грн. штраф (процентна складова), (а.с. 1-5).

На підтвердження розміру пред`явлених до стягнення сум тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, пені та штрафів, Банком до суду першої інстанції надано розрахунки заборгованості станом на 10.11.2015, 30.09.2019, 16.03.2020 та виписку за договором б/н станом на 20.03.2020 року (а.с. 6-17).

Згідно вищезазначених розрахунків заборгованості, за період з 21 грудня 2018 року по 16 березня 2020 року відповідачем отримано грошові кошти в загальній сумі 5 004,94 грн. (колонка №3 «Витрати клієнтом кредитних коштів» в розрахунках станом на 30 вересня 2019 року та на 16 березня 2020 року).

В цей же період банком нараховані відсотки за користування кредитом та збільшено тіло кредиту за рахунок несплачених відповідачем відсотків на суму 1 737,62 грн. (колонка №4 «Відсотки погашені за рахунок кредита» в розрахунках станом на 30 вересня 2019 року та на 16 березня 2020 року).

За вказаний період відповідачем в рахунок погашення кредиту сплачено кошти у розмірі 484,64 грн. (колонка №21 «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» в розрахунку станом на 30 вересня 2019 року та колонка №30 «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» в розрахунку станом на 16 березня 2020 року).

Також Банк подав довідку № б/н, згідно якої ОСОБА_1 було надано такі кредитні картки: 29.03.2013 року, № 2202621, термін дії якої 11/16, 25.03.2014 № НОМЕР_1 , термін дії якої 01/18, 10.07.2018- № НОМЕР_2 , термін дії якої 04/22 (а.с. 19).

Крім того, Банк подав довідку про зміну умов кредитування кредитної карти НОМЕР_3 , оформленої на ОСОБА_1 , відповідно до якої розмір кредитного ліміту збільшувався та склав станом на 21.12.2018 року 5000 грн. (а.с. 18).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови кредитного договору, належним чином не виконав своє зобов`язання щодо своєчасного повернення у повному обсязі отриманих кредитних коштів в сумі 2705,94 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено за необґрунтованістю та недоведеністю.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі статей 12, 13, 76, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, Банк просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, нараховану пеню та штрафи. Обґрунтовував право вимоги, окрім вищезазначених розрахунків заборгованості, наявністю витягу з Умов та Правил надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою, розміщених на сайті www.рrivatbank.ua, як таких, що є невід`ємною частиною спірного кредитного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтвердження того, що саме цей вказаний вище витяг був доведений до відповідача, він з ним ознайомився та погодився, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Тому у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Банком у період - з часу виникнення спірних правовідносин ( з 29.03.2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (у квітні 2020 року).

З наданих представником позивача розрахунків вбачається, що відповідачем фактично отримано та використано 5004, 94 грн. (колонка №3 «Витрати клієнтом кредитних коштів» в розрахунках станом на 30 вересня 2019 року та на 16 березня 2020 року). Отже, розмір тіла кредиту складає 5004,94 грн., замість обрахованого Банком 6531,73 грн..

Крім того, позичальником на користь позивача сплачено грошові кошти в таких розмірах: 76,74 грн. (колонка №11 «Сплачено відсотків» в розрахунку станом на 10 листопада 2015 року), 1 737,62 грн. (колонка №4 «Відсотки погашені за рахунок кредита» в розрахунках станом на 30 вересня 2019 року та на 16 березня 2020 року), 484,64 грн. (колонка №21 «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» в розрахунку станом на 30 вересня 2019 року та колонка №30 «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» в розрахунку станом на 16 березня 2020 року).

Враховуючи, що розмір та сплату відсотків сторонами погоджено не було, тому Банк безпідставно зарахував сплачені позивачем кошти у рахунок погашення відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим залишок непогашеного тіла кредиту повинен становити 2705,94 грн. (5004,94-76,74-1737,62-484,64=2705,94).

Доведення позивачем укладення кредитного договору, в тому числі шляхом видачі картки із відповідним встановленим кредитним лімітом, умов кредитування та наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для нарахування відсотків, пені та штрафів, а також щодо зарахування сплачених відповідачем коштів на погашення процентів.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 29.12.2020.

Головуючий суддя О.А. Письменний

Судді О.Л. Дуковський

Л.М. Дьомич