справа №176/1982/20
провадження №2/176/756/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 р. Жовтоводський міський судДніпропетровської областіу складі:

головуючого судді Крамар О.М.,

з участю секретаря судових засідань Яценко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, в м. Жовті Води, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2020 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .

В обгрунтування свого позову позивачка посилалась на те, що їй на підставі договору дарування від 15.12.2004 року, зареєстрованого за №2341 приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Кубай Л.В. на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: вона - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - чоловік, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - донька та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - донька чоловіка від першого шлюбу.

Однак, ОСОБА_2 в житловому приміщенні не проживає понад один рік, а саме з 2008 року без поважних причин, про що складено акт від 01.09.2020 року.

Відповідачка у вказаній квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не приймає, особистих її речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї відповідачці не чинили.

Факт реєстрації відповідача в даній квартирі порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію та додатково несе витрати щодо сплати комунальних послуг.

Тому вона звернулася з даним позовом до суду та просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2 .

В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було витребувано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

08.12.2020 року надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 09-00 год. 29 грудня 2020 року.

29.12.2020 року позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх.

29.12.2020 року відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Відповідачу ОСОБА_2 відповідно до вимог ЦПК України, направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. На адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /адреса місця реєстрації відповідача/. Заперечень щодо розгляду справи у її відсутність не надійшло. Відзив на позов не подала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договором дарування квартири від 15.12.2004 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. /а.с.11,12/.

Відповідно до довідки про склад сім`ї №1/1-2693 від 18 серпня 2020 року в квартирі АДРЕСА_2 значиться зареєстрованою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ./а.с.13/

Згідно акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 01.09.2020 року ОСОБА_2 , дійсно зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 , проте за місцем реєстрації не проживає з 2008 року по теперішній час. Особистих речей в квартирі не мвє./а.с.23-24/

З зазначеного часу і по день розгляду справи відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні, не користується ним, як житловою площею, витрати на утриманню квартири не несе, комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться, ніякого майна відповідача у квартирі немає. Фактично її реєстрація за даною адресою носить суто формальний характер.

На даний час реєстрація відповідача створює перешкоди у користуванні належною позивачу квартирою, оскільки остання позбавлена можливості оформити субсидію та вимушена сплачувати комунальні платежі і нести зайві витрати.

Відповідач житлове приміщення залишила добровільно, будь-яких перешкод у користуванні житлом позивач їй не чинила, а відповідач, в свою чергу, з цього питання до суду або до правоохоронних органів не зверталася.

У зв`язку з цим, позивач змушена звернутися до суду та просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Відповідно дост. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі статтею 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до статті 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За правилами, встановленими частиною 2 статті 405 ЦК, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, окрім іншого, на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, з цього слідує, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм цивільного законодавства. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року (справа № 6-57цс11).

Враховуючи те, що відповідач не є власником житла, понад один рік без поважних причин у спірній квартирі не проживає, оплату житлово - комунальних послуг не здійснює, витрати по утриманню квартири не несе, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір віднести за рахунок позивача.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 72, 150, 156 Житлового кодексу України, ст.ст. 29, 317, 321, 383, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 128, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Повний текст рішення складено 29.12.2020 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя