РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2020 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Єпішина Ю.М.,

при секретарі Сауляк Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: Друга Херсонська державна нотаріальна контора, про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з вищезазначеною заявою в якій просив встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , постійно проживала на час відкриття спадщини по АДРЕСА_1 із спадкодавцем матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території померла мати ОСОБА_2 ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з грошових коштів та іншого майна. З метою оформлення спадщини, вона звернулася до нотаріальної контори, заведена спадкова справа. Вона єдина донька, інших спадкоємців немає. Нотаріальною конторою повідомлено заявнику про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно померлої, через неможливість встановити коло спадкоємців, які могли прийняти спадщину за місцем проживання померлого. Спадкодавець ОСОБА_3 була зареєстрована по АДРЕСА_1 згідно довідки КП «Служба Єдиного замовника Київського району м.Донецька» від 16.09.2019 року №9981. Вказана довідка не може підтверджувати обставини, зазначені в ній, оскільки видана на тимчасово окупованій території України. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить йому оформити та отримати спадщину за законом.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, призначено справу до розгляду по суті та витребувано з Другої Херсонської державної нотаріальної контори спадкову справу, яка заведена після смерті ОСОБА_3 .

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, вимоги заяви підтримали, просили задовольнити за наявними в справі доказами.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При вирішенні даного питання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого 15.10.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис № 2962 батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 26.09.2019р. Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 1309, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місце смерті Донецька обл., м.Донецьк.

Відповідно довідки КП «Служба Єдиного замовника Київського району м.Донецька» від 16.09.2019 року №9981, ОСОБА_3 на день смерті зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на момент смерті зареєстрована донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки від 17.11.2015 року №6523-1950, ОСОБА_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 . Фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

З довідки начальника управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області вбачається, що ОСОБА_3 мала право отримати пенсію в розмірі 62523,40 грн. за період з 01.04.2017р. по 30.04.2019р. станом на 03.10.2019р. дана виплата не отримана у зв`язку зі смертю останньої. Дана сума входить до складу спадщини.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст.318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Таким чином, позивач, у встановленому законом порядку, набула право власності на грошову суму в розмірі 62523,40грн., шляхом її спадкування після смерті матері.

Статтями 3, 8, 9 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, то він в своїй практиці послідовно розвиває цей принцип.

Якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, § 45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду , то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду , що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує , що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі , зобов`язання ігнорувати , не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває, яке потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди. Виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами.

Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92).

Спираючись на сформульований у цій справі підхід ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою) » (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142)».

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Таким чином, в даному випадку в контексті названих загальних принципів («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в частині оцінки документу щодо відсутності осіб, які проживали з ОСОБА_5 на час його смерті - довідки Михайлівської сільської адміністрації від 16.03.2020 року, виданого закладом, що знаходиться на окупованій території, необхідно застосувати як доказ, оскільки зрозуміло, що можливості збору доказів встановлення кола осіб, які проживали з батьком заявника на окупованій території є істотно обмеженими, в той же час встановлення цього факту має істотне значення для реалізації прав заявника, включаючи право власності (спадкування).

Оскільки встановлення даного факту для заявника має юридичні наслідки, з огляду на зазначені обставини, суд вважає, що заява про встановлення факту підлягає задоволенню.

Таким чином, дослідженими доказами підтверджено факт проживання ОСОБА_2 на момент смерті із спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , відсутність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 . В позасудовому порядку позивач не має можливості оформити спадщину та встановити факт проживання зі спадкодавцем.

Суд, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, беручи до уваги, наявність у заявника права на спадкування після смерті матері, належність пенсії, яку має намір успадкувати заявник - спадкодавцю на день її смерті, суд вважає можливим задовольнити вимоги заяви в повному обсязі, оскільки вони є законними і обґрунтованими, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний заявником спосіб захисту відповідає вимогам закону та спрямований на захист спадкових прав позивача.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, ст.ст. 76, 77, 247, 293 294, 315 ЦПК України, ст. ст. 46, 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд,-

вирішив :

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: Друга Херсонська державна нотаріальна контора, про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити в повному обсязі .

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , постійно проживала на час відкриття спадщини по АДРЕСА_1 із спадкодавцем матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.М.Єпішин