Ухвала

05 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 522/4991/15-ц

провадження № 61-22030ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на дружину,

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2018 року у вищевказаній справі.

Разом зі скаргою надала клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. Клопотання обґрунтовувала тим, що була повідомлена про розгляд апеляційним судом справи, проте не була присутня у судовому засіданні, через необхідність відвідування лікаря. Після чого ОСОБА_1 намагалась з`ясувати результати розгляду справи в апеляційному суді. 26 грудня 2019 року апеляційний суд направив копію постанови за старою адресою ОСОБА_1 , доступ до якої ОСОБА_1 вже не мала. У січні 2019 року ОСОБА_1 отримала інформацію в Приморському районному суді м. Одеси про задоволення її апеляційної скарги та постановлення нового судового рішення про задоволення її позовних вимог. Про те, що постановою Апеляційного суду Одеської області було відмовлено в задоволенні її апеляційної скарги, ОСОБА_1 стало відомо лише 17 листопада 2019 року - під час з`ясування результатів розгляду іншої справи за участю тих самих сторін.

Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року визнано наведені в касаційній скарзі підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними. Цією ж ухвалою касаційну скаргу залишено без руху для усунення виявлених недоліків до 20 січня 2020 року, але не більше десяти днів з дня вручення ухвали, зокрема: запропоновано скаржнику подати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення з наданням відповідних доказів на підтвердження наведених ним обставин.

У січні 2020 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з додатками.

Наведені ОСОБА_1 в клопотанні причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження є аналогічними за змістом тим, які заявник зазначала у касаційній скарзі і які вже були визнані неповажними.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана з пропуском строку на касаційне оскарження, а наведені нею підстави для поновлення пропущеного строку визнані неповажними та заявником не наведено інших підстав для поновлення строку, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на дружину.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков