Ухвала

29 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 753/22379/19

провадження № 61-18823 ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) та видачу нового виконавчого листа, заінтересовані особи: Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України, Державне підприємство «Управління житловими будинками «Управління справами апарату Верховної Ради України»,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просила: визнати Державне підприємство Управління житловими будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України (далі - ДП «Управління житловими будинками») правонаступником та стороною у справі - новим боржником по справі; замінити сторону виконавчого провадження - боржника з Управління житловими будинками Управління справами апарату Верховної Ради України на ДП «Управління житловими будинками»; видати новий виконавчий лист.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду

від 18 листопада 2020 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) та видачу нового виконавчого листа, заінтересовані особи: Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України, ДП «Управління житловими будинками», відмовлено.

До Верховного Суду 18 грудня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року, у якій просила скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заяву.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом

до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України

та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 28 січня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць