Справа № 629/3987/20
Провадження № 2/629/1187/20
21.10.2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Котяй А.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м.Лозова цивільну справу №629/3987/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником спірної квартири, а відповідач по справі є її колишнім чоловіком, якого в 2011 року вона зареєструвала в спірній квартирі. 07.12.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюбні відносини було розірвано. З 2018 року відповідач в спірній квартирі не мешкає та особисті речі його в ній відсутні. Зважаючи на те, що відповідач в квартирі не мешкає, її утриманням не займається, чоловіком позивача вже не є, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.
Провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано час сторонам для подання заяв по суті. Відзив відповідачем подано не було.
Дослідивши надані докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Судом встановлено, що позивач є власником спірної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно копії договору дарування квартири від 03.07.2008 року(а.с.10).
Відповідач по справі є колишнім чоловіком позивача, якого в 2011 року вона зареєструвала в спірній квартирі, про що свідчить довідка КП «ЖУК» від 15.07.2020 року(а.с.12). 07.12.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюбні відносини було розірвано, що підтверджується копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.13).
З 2018 року відповідач в спірній квартирі не мешкає та особисті речі його в ній відсутні,
про що свідчить акти про не проживання особи за місцем реєстрації від 02.09.2019 року, від 30.01.2020 року та від 17.07.2020 року(а.с.14-16).
Зважаючи на те, що ОСОБА_2 в квартирі не мешкає, її утриманням не займається, чоловіком позивача вже не є, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом для захисту своїх прав як власника.
Зважаючи на те, що добровільно відповідач з реєстрації не знялася, позивач змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав.
Вирішуючи позов, суд погодився з доводами позивача про те, що факт того, що відповідач залишається зареєстрованим в спірній квартирі порушує її права як власника.
Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати.
Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідач в даному випадку своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності позивачем.
Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно до ст.263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, зважаючи на відсутність заперечень відповідача, з урахуванням того, що ОСОБА_2 не мешкає в спірному житлі з 2018 року, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289, 354 ЦПК України, ст. 15, 16, 319, 391 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Муром Володимирської області, Російська Федерація, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Інформація про сторони:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Т.О.Каращук