Справа № 462/1673/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 грудня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Пилип`юк Г. М.

за участю секретаря судового засідання Дмитрук Р.-А.Р.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В :

представник позивача звернувся до суду з позовом про повернення страхового відшкодування, покликаючись на те, що 11.01.2016 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7083856, у відповідності до якого ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у нарі настання страхового випадку за участю забезпечуваного транспортного засобу марки «Subary Outback», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 23.11.2016 р. близько 14.30 год. у м. Львові на перехресті вул. Патона-Ряшівська мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Subary Outback», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «ВАЗ 21112», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_3 . Постановою Залізничного районного суду м.Львова №462/6606/16-п від 09.02.2017 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. На підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 13.12.2016 року та страхового акту №ОЦ/075/000/17/0919 від 14.03.2013 року ПрАТ «УПСК» сплатило на користь власника пошкодженого автомобіля страхове відшкодування в розмірі 3 150 (три тисячі сто п`ятдесят) грн. 83 коп. Оскільки відповідач порушив вимоги ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме самовільно залишив місце події, у страховика відповідно до ст.1191 ЦК України виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. За наведеного, просить позов задоволити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце цього засідання. Причин неявки не повідомив. Відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. З огляду на зазначені обставини суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів справи.

З огляду на зазначені обставини, судом ухвалено проводити заочний розгляд даної цивільної справи.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч.1 ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно із приписами ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-ІУ від 01.07.2004 р. (надалі - Закон N 1961-ІУ), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 38.1.1 (в) ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Судом встановлено, що 11.01.2016 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7083856, у відповідності до якого ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпечуваного транспортного засобу марки «Subary Outback», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам /а.с.12/.

23.11.2016 р. близько 14.30 год. у м. Львові на перехресті вул. Патона-Ряшівська мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Subary Outback», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «ВАЗ 21112», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Залізничного районного суду м.Львова №462/6606/16-п від 09.02.2017 року відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП./а.с. 13/

ОСОБА_3 , який є власником автомобіля «ВАЗ 21112», д.н.з. « НОМЕР_2 », пошкодженого внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 , звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 23.11.2016 року /а.с. 14-15/.

Відповідно до ремонтної калькуляції, аркуша перевірки даних № uip_13494 від 27.12.2016 року, розрахунку коефіцієнту фізичного зносу КТЗ № 5347 від 27.12.2016 р., вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 3150,83 грн. /а.с. 20-22 /.

Як вбачається зі страхового акту №ОЦ/075/000/17/0919 від 14.03.2017 року прийнято рішення сплатити ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 3150,83 грн. /а.с.23/.

16.03.2017 р. приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до платіжного доручення №19 провело виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 в розмірі 3150,83 грн. на підставі страхового акту №ОЦ/075/000/17/0919 від 14.03.2017 /а.с.23/.

Таким чином, оскільки ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відшкодувало третій особі - потерпілому ОСОБА_3 шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої ОСОБА_2 , який самовільно залишив місце ДТП, то на підставі ст. 1191 ЦК України та п. 38.1.1 (в) ст.38 Закону України« Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» воно набуло право на стягнення з відповідача шкоди в розмірі 3150, 83 грн.

ОСОБА_2 у вересні 2017 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» направила претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу. Добровільно кошти відповідачем не сплачено / а.с. 24/.

16 березня 2020 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за укладеними договорами.

В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором № АЕ/7083856 від 11.01.2016 року.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з Відповідача вищевказаної суми боргу в порядку зворотної вимоги (регресу).

З метою дотримання положень ст.175 ЦПК України, позивач зазначає, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, становить 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп., що являє собою судовий збір сплачений за подання даної позовної заяви, а також витрати у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп., на оплату послуг адвоката відповідно до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст. ст.12,13,83,89,133,141,259,263 - 265,280,285,289 ЦПК України, суд

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , , на користь ФОП ОСОБА_1 , (р/р НОМЕР_4 в ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК») , РНОКПП: НОМЕР_3 , завданні збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) в розмірі 3150 (три тисячі сто пятдесят) гривень 83 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 витрати направову допомогув розмірі 2500,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: Г.М. Пилип`юк