Справа № 265/7076/20
Провадження № 2/265/1856/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 грудня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/7076/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

за участі позивача ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що їй на праві власності належить буд. АДРЕСА_1 , де зареєстрований також відповідач, який ніколи у такому житловому приміщенні не мешкав, якого позивач ніколи не бачила та не знає. Місце фактичного знаходження відповідача їй також невідомо. Таким чином обмежуються права позивачки, як власника такого нерухомого майна. На підставі переліченого просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування буд. АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги повністю підтримала, надавши пояснення по суті таких вимог, внаслідок чого просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування буд. АДРЕСА_1 , не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач, ОСОБА_2 , в судове засідання за невідомих суду причин не з`явився повторно, будучи належним чином про час та місце розгляду справи повідомленим.

За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши учасників процесу, які з`явились, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що буд. АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 4 вересня 2020 року, реєстр нотаріусу № 1107, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24 вересня 2020 року (а. с. 4, 5).

За відомостями від 1 жовтня 2020 року та 13 листопада 2020 року Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради вбачається, що по АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6, 16).

Відповідно до свідчень допитаних у судовому засіданні свідків, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , сусідів по домоволодінню АДРЕСА_1 , останні повідомили суд, що позивачку добре знають, оскільки її сестра тривалий час мешкає по проїзду Свободи 18, де до своєї смерті також мешкала мати ОСОБА_1 . Натомість, свідки не знають ОСОБА_2 , 1962 р. н., бо про такого ніколи не чули, ніколи не бачили та не знають, де він може перебувати. При цьому свідки стверджували, що ОСОБА_2 ніколи не мешкав по АДРЕСА_1 .

Таким чином суд на підставі досліджених доказів встановив, що відповідач, ОСОБА_2 , фактично в буд. АДРЕСА_1 не мешкав без поважних причин, починаючи з моменту реєстрації в такому житловому приміщенні.

За змістом ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) право власності є правом особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.

На підставі ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника житла користуватись ним може існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є, та проживання разом із власником такого житла.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 2 вересня 2019 року по справі № 731/34/17-ц.

Суд натомість зазначає, що за фактичних обставин, встановлених у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що відповідач не є членом родини позивачки, залишаючись зареєстрованим у спірному житловому приміщенні, однак не користуючись ним без поважних причин, тому фактично втратив право користування буд. АДРЕСА_1 .

Таким чином в судовому засіданні було підтверджено факт того, що не проживання у спірному житловому приміщенні з моменту реєстрації ОСОБА_2 свідчить про фактичну втрату ним права на користування таким житлом, через що наявні законні підстави для задоволення поданого позову ОСОБА_1 шляхом позбавлення відповідача права користування буд. АДРЕСА_1 .

На підставі ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте відповідачем шляхом подачі письмової заяви протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 23 грудня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в м. Маріуполі по проїзду Свободи 18.

Суддя