Справа № 458/1441/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2020 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кшик О.І.

секретаря судового засідання Сисан С.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Турка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Верхненської сільської ради Турківського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

28.12.2018 позивачка ОСОБА_1 подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Верхненської сільської ради Турківського району Львівської області, в якій просить визнати право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є спадкоємцем за законом після смерті мами ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 . Окрім неї спадкоємцями майна померлої є її брати: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які протягом встановленого строку заявили відмову від прийняття спадщини. У встановлений термін вона звернулася із відповідною заявою до нотаріуса, однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно вона не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушена звернутись до суду.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І.

Ухвалою суду від 11.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Хащівської сільської ради Турківського району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, 16.09.2020 на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без представника сільської ради, позов визнають.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому судовому засіданні.

Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що 02.09.2009 Верхненською сільською радою Турківського району Львівської області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.33).

До складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , як вказує позивач, входить право померлої на житловий будинок та господарські будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою по формі спадкування виданою Виконавчим комітетом Верхненської сільської ради Турківського району Львівської області від 09.02.2010 №162, ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала за адресою АДРЕСА_1 разом з синами: ОСОБА_3 ,1965 р.н.; ОСОБА_4 , 1972 р.н. та племінницею - ОСОБА_6 , 1972 р.н. (а. с. 37).

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Верхненської сільської ради Турківського району Львівської області від 05.11.2018 №1454, за записами в погосподарській книзі №3 - с.Нижнє, за 1986-1990 роки, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 (а.с51).

Згідно з заявою про відмову від прийняття спадщини від 10.02.2010 сини померлої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися від належних їм часток спадкового майна в користь своєї сестри ОСОБА_1 (арк. справи 32).

Як видно з заяви про прийняття спадщини за законом від 10.02.2010 ОСОБА_1 дочка померлої ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с. 32).

Водночас, з постанови нотаріуса Турківської державної нотаріальної контори від 15.11.2018 № 445/02-31 видно, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки не подано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, зокрема житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернувся до суду.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

З матеріалів справи, а також з копії спадкової справи № 21/2010 після смерті ОСОБА_2 видно, що за життя ОСОБА_2 заповіту не складала.

Відтак, спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач є дочкою ОСОБА_2 , а отже є спадкоємцем першої черги.

Водночас інші спадкоємці, які проживали з спадкодавцем ОСОБА_2 її сини ОСОБА_3 , ОСОБА_5 від прийняття спадщини після смерті матері відмовились, про що свідчать нотаріально засвідчені їх заяви, які були подані нотаріусу.

У свою чергу позивач ОСОБА_1 , яка не проживала на день смерті з матір`ю, у визначений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Отже, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті її матері.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

До спадкового майна, як вказує позивач, належить будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , яке було у власності її матері.

Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради.

Суд встановив, що спірний будинок за адресою АДРЕСА_1 збудований в 1972 році, що доводиться технічним паспортом, та такий не містить відмітки про самочинне будівництво. Водночас належність будинку ОСОБА_2 доводиться довідкою виконавчого комітету Верхненської сільської ради Турківського району від 05.11.2018 № 1454.

Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець майна покійної матері підставно просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у неї відсутній.

При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна.

За таких обставин справи, враховуючи заяву відповідача про визнання позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 81, 200, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Верхненської сільської ради Турківського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за законом після смерті метері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з допоміжними спорудами і будівлями: а саме: стайнею, стодолою, колодязем, що за знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Верхненська сільська рада Турківського району Львівської області про визнання права власності (адреса: с. Верхнє, Турківський район, Львівська область).

Рішення складено та підписано 29.12.2020.

Суддя О.І. Кшик