КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 761/38210/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/10022/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Лапчевської О.Ф., Коцюрби О.П.

при секретарі: Гордієнко О.В.

за участю:

представника позивача: Бандуристого Р.С.

представника відповідача: Нестерова Е.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Індустріальний банк», третя особа - приватне підприємство «Мінераліз», про визнання поруки припиненою

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва ухваленого 26 травня 2020 року в приміщенні суду в складі судді Осаулова А.А., повний текст судового рішення складено 5 червня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до АТ «КБ «Індустріальний банк», в якому просив визнати поруку ОСОБА_1 за договором поруки №49/17-П від 2 квітня 2018 року, укладений між АТ КБ «Комерційний індустріальний банк» та гр. ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 23 серпня 2017 між АТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ПП «Мінераліз» укладено договір № 49/17 про надання авансового овердрафту за поточним рахунком.

2 квітня 2018 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 49/17-П, за умовами якого позивач поручився перед кредитором за виконання третьою особою зобов`язань за Договором № 49/17 від 23 серпня 2017 року про надання авансового овердрафту за поточним рахунком та додаткової угоди № 1 від 29 березня 2018 року, додаткових угод (договорів) до нього, що будуть укладені в майбутньому протягом строку його дії. Поручитель зобов`язався нести перед банком солідарну з позичальником відповідальність за невиконання (порушення) останнім зобов`язань за кредитним договором.

На думку позивача, його порука має бути визнаною судом припиненою з 12 жовтня 2018 року, оскільки, 12 березня 2018 року був наданий овердрафт, а відповідно до умов кредитного договору, він має бути повернутим повністю станом на 12 квітня 2018 року (протягом 30 календарних днів) (п. 1.3).

За обставин, що заборгованість за виконанням основного зобов`язання виникла 12 квітня 2018 року, крайнім строком звернення до суду з позовною заявою до поручителя є 12 жовтня 2018 року (ч.4 ст.559 ЦК України).

Проте, відповідач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за Договором № 49/17 про надання авансового овердрафту за поточним рахунком від 23 серпня 2017 року лише 19 листопада 2018 року.

Тому позивач змушений був звернутись із даним позовом до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Індустріальний банк», третя особа - ПП «Мінераліз», про визнання поруки припиненою - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного законодавства. Крім того зазначає, що вимога до поручителя не надсилалась, а з позовом до суду банк звернувся з порушенням ч.4 ст.559 ЦК України, в редакції, що діяла на момент виникнення у відповідача права на звернення з відповідною вимогою.

Від відповідача та третьої особи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав викладених у ній.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Третя особа у судове засідання не забезпечила явку свого представника хоча, про день час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином про причини своєї свого представника не повідомляла.

Тому з урахуванням положень, ст.372 ЦПК України, суд вбачає за можливе розглядати справу у відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 серпня 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ПП «Мінераліз» укладено Договір № 49/17 про надання авансового овердрафту за поточним рахунком, відповідно до умов якого ПП «Мінераліз» встановлено максимальний ліміт авансового овердрафту у розмірі 5 000 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування овердрафтом у розмірі 22 % річних та строком користування коштами до 22 серпня 2018 року (а.с. 13-26).

Згідно п. 1.3 вищевказаного договору, максимальний період безперервного користування овердрафтом позичальника, в межах до кінцевого терміну повернення овердрафту, з закінченням якого повинна бути погашена вся заборгованість за овердрафтом, не повинен перевищувати 30 календарних днів. Початком періоду безперервного користування овердрафтом вважається перший день, починаючи з якого виникла та безперервно існувала заборгованість позичальника за овердрафтом. Датою закінчення періоду безперервного користування овердрафтом вважається день до закінчення якого на поточному рахунку зафіксована відсутність заборгованості позичальника з овердрафтом (виникнення нульового або кредитового сальдо за цим же поточним рахунком позичальника).

Додатковими угодами до кредитного договору № 1 від 29 березня 2018 року, № 2 від 16квітня 2018 року, № 3 від 11травня 2018 року, № 4 від 11 червня 2018 року, № 5 від 11липня 2018 року, № 6 від 31 липня 2018 року, вносились зміни до кредитного договору, відповідно яких серед іншого змінювався графік зниження ліміту овердрафту, максимальний ліміт авансового овердрафту був збільшений та встановлений у розмірі 9 000 000,00 грн. (т. 1 а.с. 27-41).

2 квітня 2018 року на забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання авансового овердрафту за поточним рахунком № 49/17 від 23 серпня 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір поруки № 49/17-П, за умовами якого останній зобов`язався нести солідарну відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі позичальником ПП «Мінераліз» зобов`язань.

В подальшому між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладались додаткові угоди до договору поруки від 11 травня 2018 року, від 11 червня 2018 року, від 11 липня 2018 року, від 31 липня 2018 року за якимм внесились зміни до п. 1.1. договору поруки (а.с. 52-53).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору поруки та укладених до нього додаткових угод, ОСОБА_1 зобов`язався в разі невиконання ПП «Мінераліз» взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 49/17 від 23 серпня 2017 року, виконати в повному обсязі кредитні зобов`язання та погасити наявну заборгованість та відсотки у строк до 22 серпня 2018 року включно.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року у справі №755/17770/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Комерційний Індустріальний Банк» заборгованість за договором № 49/17 про надання авансового овердрафту за поточним рахунком від 23 серпня 2017 року у розмірі 1 812 279 грн 90 к. та судовий збір в сумі 27 184 грн 20 к. (а.с. 130-134).

Постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року в частині стягнення заборгованості скасовано. Ухвалено в цій частині по справі нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Комерційний Індустріальний Банк» заборгованість за договором №49/17 про надання авансового овердрафту за поточним рахунком від 23 серпня 2017 року в розмірі 1 708 520 грн 24 к. В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року залишено без змін (а.с. 184-186).

Постановою Верховного Суду від 7 квітня 2020 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року, в нескасованій його частині, та постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року залишено без змін.

Звертаючись із даним позовом позивач вказував, що порука має бути визнаною судом припиненою з 12 жовтня 2018 року, оскільки, 12 березня 2018 року був наданий овердрафт, а відповідно до умов кредитного договору, він має бути повернутим повністю станом на 12 квітня 2018 року (протягом 30 календарних днів) (п. 1.3), проте, банк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за Договором № 49/17 про надання авансового овердрафту за поточним рахунком від 23 серпня 2017 року лише 19 листопада 2018 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав, що строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення заборгованості за договором, яку позичальник був зобов`язаний згідно умовами договору повернути до 22 серпня 2018 року, має обчислюватись з моменту настання с троку погашення такого зобов`язання, а тому на думку суду шестимісячний строк після закінчення строку дії основного зобов`язання мав би закінчитися 22 лютого 2019 року.

Проте апеляційний суд не погодитись із таким висновком суду з огляду на таке.

За умовами ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

В пункті 24 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо припинення поруки суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Як вбачається з п.1.3 договору про надання авансового овердрафту за поточним рахунком № 49/17 від 23 серпня 2017 року, максимальний період безперервного користування овердрафтом позичальника, в межах до кінцевого терміну повернення овердрафту, з закінченням якого повинна бути погашена вся заборгованість за овердрафтом, не повинен перевищувати 30 календарних днів. Початком періоду безперервного користування овердрафтом вважається перший день, починаючи з якого виникла та безперервно існувала заборгованість позичальника за овердрафтом. Датою закінчення періоду безперервного користування овердрафтом вважається день до закінчення якого на поточному рахунку зафіксована відсутність заборгованості позичальника з овердрафтом (виникнення нульового або кредитового сальдо за цим же поточним рахунком позичальника).

Отже, згідно умов договору максимальний період безперервного користування овердрафтом позичальника, в межах до кінцевого терміну повернення овердрафту, з закінченням якого повинна бути погашена вся заборгованість за овердрафтом, не повинен перевищувати 30 календарних днів.

Судом встановлено, що 12 березня 2018 року банком надано позичальнику овердрафт, в свою чергу відповідно до п.1.3 договору про надання авансового овердрафту за поточним рахунком № 49/17 від 23 серпня 2017 року строк повернення коштів настав 12 квітня 2018 року. Проте, як встановлено рішеннями судів у справі №755/17770/18 станом на 11 вересня 2019 року ПП «Мінераліз» не повернуло заборгованість.

Отже, з урахуванням вищевикладеного апеляційний суд вважає, що порука ОСОБА_1 за невиконання ПП «Мінераліз» перед АТ «Комерційний Індустріальний Банк» за договором про надання авансового овердрафту за поточним рахунком № 49/17 від 23 серпня 2017 року припинилась зі спливом 6 місяців з дня настання строку повернення коштів 12 квітня 2018 року, а саме 12 жовтня 2018 року.

Апеляційний суд також, не може погодитись із висновками суду про те, що оскільки правовідносини між сторонами продовжили існувати і після введення в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII від 3 липня 2018 року, його норми підлягають застосуванню у даній справі. А тому суд першої інстанції вважав, що ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» звернувся у судовому порядку з позовом до ОСОБА_1 21 листопада 2018 року, тобто в межах трирічного строку після закінчення строку дії основного зобов`язання, підстави визнавати поруку позивача припиненою відсутні.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII від 3 липня 2018 року ч.4 ст.559 ЦК України викладено в такій редакції: «4. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання».

Як вбачається із п. 1 та п. 2 прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону, він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом. Цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім ч.4ст.36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII було опубліковано 3 листопада 2018 року та введено у дію з 4 лютого 2019.

Враховуючи те, що оскільки судом встановлено, що порука ОСОБА_1 за невиконання ПП «Мінераліз» перед АТ «Комерційний Індустріальний Банк» за договором про надання авансового овердрафту за поточним рахунком № 49/17 від 23 серпня 2017 року припинилась зі спливом 6 місяців з дня настання строку повернення коштів 12 квітня 2018 року, а саме 12 жовтня 2018 року то в даному випадку не можна вважати, що правовідносини продовжували існувати після введення в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII від 3 липня 2018 року.

З урахуванням викладених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі положень ст.141 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь позивача підлягає стягненню оплачений ним судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 766 грн 46 к. та витрати за розгляд справ в суді апеляційної інстанції у розмірі 1150 грн 56 к.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів ,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2020 року- скасувати та постановити нове.

Визнати припиненою поруку ОСОБА_1 за договором поруки №49/17 П від 2 квітня 2018 року укладений між акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» (Код , місцезнаходження: м. Київ, вул.. Бульварно-Кудрявська, 6) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Витрати за розгляд справи в суді першої інстанції розподілити наступним чином.

Стягнути з акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк» (Код , місцезнаходження: м. Київ, вул.. Бульварно-Кудрявська, 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 766 грн 46 к.

Витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк» (Код , місцезнаходження: м. Київ, вул.. Бульварно-Кудрявська, 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 1150 грн 56 к.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий суддя:

Судді: