ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Харків

Справа № 643/6994/19

Провадження № 22-ц/818/2868/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Головка Дмитра Вікторовича на рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року, ухвалене суддею Букреєвою І.А.,

у цивільній справі за позовом про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ТОВ «АІА Фінанс Груп» звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 51 442 грн. 00 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Позовна заява мотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АІА Фінанс Груп" є фінансовою установою, що надає фінансові послуги з надання у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 04.08.2018 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір № 1744585 в електронній формі. За умовами вказаного Договору, позивач надав відповідачу позику в розмірі 10 000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позику надано строком на 30 днів. Відповідно до п. 2.6 Договору, датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в день надання Кредиту. Грошові кошти у розмірі 10000 грн. перераховані на рахунок відповідача 04.08.2018 р., про що свідчить платіжне доручення № 18750 від 04.08.2018 р. Згідно п. 2.10 Договору: Позичальник зобов`язаний повернути Кредит та сплатити проценти за Кредитом, визначені згідно п. 2.8 Договору, в останній день строку користування Кредитом. Таким чином термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів за Договором - до 03.09.2018 р. Згідно п. 2.11 Договору: Починаючи з другого дня за останнім днем строку користування кредитом, ставка за користування кредитом нараховується щоденно і становить 1,5% кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, до моменту повного повернення кредиту. Обов`язок сплати процентів згідно даного пункту виникає у позичальника в день, наступний за днем їх нарахування. Згідно п. 4.2 Договору: У випадку прострочення строку повернення Кредиту Позичальник сплачує за кожний день неповернення кредиту пеню від суми кредиту у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 відсотків суми простроченого платежу.

Вказує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції часу прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми." Реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений Правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а Договір позики було укладено та підписано в електронній формі. Станом на день подання позову відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором позики не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 06.05.2019 року виникла заборгованість в загальному розмірі 51 942 грн., з яких: 10 000,00 грн. основний борг, 39 915,00 грн. заборгованість за процентами, 1207 грн. пеня, 820 грн. інфляційні витрати.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позов, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі, оскільки вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, незаконними та вказувала, що кредит і електронний підпис не отримувала, жодних договорів не підписувала.

У відповіді на відзив позивач вказував, що відповідач є постійним клієнтом, між сторонами було укладено договір про надання кредиту, який складається з пропозиції (оферти) та заявки, що містить акцеп. Дані про фіксацію дій відповідача містяться у інформаційно-телекомунікаційній системі, крім того, відповідача було верифіковано разом з її електронною поштовою адресою, доказів щодо недійсності паспортного документу відповідача або заволодіння третіми особами доступу до її персональних даних нею не надано.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс груп» заборгованість за договором позики в розмірі 81320, 00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс груп» понесені останнім судові витрати в загальному розмірі 1921, 00 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2020 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Головка Дмитра Вікторовича про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, яка складається з суми позики та нарахованих процентів. Судом також вказано, що не відповідає дійсності також і заява відповідача про сплив позовної давності за Договором, оскільки договір укладено 04.08.2018 р., а встановлений п. 5.2 Договору (Розділ III Оферти) договірний строк позовної давності за всіма зобов`язаннями, що випливають з умов Договору становить 5 років.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Головко Дмитро Вікторович звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та упередженим.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом було проігноровано факт непогодження відповідача із присудженою сумою, яку вона не мала можливості спростувати через заочний розгляд справи. Вказує, що відповідачем було надано свій розрахунок складений ТОВ «Міг» відповідно до якого, заборгованість становить 21454,20 грн, тоді як розрахунок наданий позивачем не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог до боржника.

Вважає, що суд не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, існування правовідносин між сторонами і не взяв до уваги пояснення щодо паспорту відповідача, який станом на 04.08.2018 року не був документом, що підтверджував та посвідчував її особу та зазначав, що платіжне доручення не є доказом видачі кредиту.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що позивач приймала участь у судовому процесі, користувалася своїми процесуальними правами, тобто, доводи щодо одностороннього порядку ухвалення рішення безпідставні. Вважає, що розрахунок поданий відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення не може бути врахований, оскільки у неї була можливість його подати протягом усього розгляду справи, крім того, ТОВ «Міг» не є особою, яка має сертифікат на проведення оціночних досліджень. Заперечення відповідача щодо отримання кредиту є безпідставними та необґрунтованими.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 4 серпня 2018 року між ТОВ "АІА Фінанс Груп" та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 1744585 від 04.08.2018. Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (далі - Оферта), що опублікована на веб-сайті сrеdіt:365.uа, підписана електронним цифровим підписом позивача 20.03.2018 р. та акцептована відповідачем 04.08.2018 р., шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України. Заявки відповідача № 1744585 від 04.08.2018 р. про укладення договору кредиту на обраних відповідачем умовах.

Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: Коли клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора 5М8-відправлень. Після введення Клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними.

Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст. 641, 644 ЦК України.

Як вбачається із наданих позивачем скріншотів, відповідач, здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому відповідачу було перераховано грошові кошти.

Позивачем до позовної заяви додано копію електронного документу - договору про надання кредиту № 1744585 від 04.08.2018. Договір складається з двох документів, що є його невід`ємними частинами:

Пропозиція (Оферта) укладення договору про надання кредиту, що є публічним договором і договором приєднання згідно ЦК України, підписана електронним цифровим підписом Позивача та опублікована Позивачем на сайті сrеdіt:365.uа Заявка № 1744585 від 04.08.2018 р., що містить акцепт наведеної Оферти на умовах, зазначених у Заявці та підписана Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Матеріали справи містять дані про надсилання відповідного СМС-повідомлення у формі реєстру надісланих СМС-відправлень відповідачу. Дані про фіксацію дій позивача та відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі сrеdіt:365.uа, що спростовують твердження відповідача.

Отже, суд першої інстанції вважав встановленим, що 04.08.2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики № 1744585 у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Номер телефону відповідача вказано самим відповідачем в Особистому кабінеті на веб-сайті сrеdіt:365.uа, цей номер вказано відповідачем при верифікації в банківській установі 18.02.2018 р., 03.03.2018 р., 06.07.2018 р. Таким саме чином позивачем верифіковано і електронну поштову адресу відповідача.

Умови кредитування відповідачки вказані в заявці № 1744585, підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором 04.08.2018 року, і є наступними: строк кредиту 30 днів, сума кредиту 10 000 гривень, процентна ставка - 1,06% за один день, реальна процентна ставка - 385%, сукупна вартість кредиту по процентам - 3165 грн., загальна сума до повернення - 13165 грн.

Крім того, у заявці, ОСОБА_1 вказала свої паспортні дані, місце проживання, номер мобільного телефону, електронної пошти та номер карткового рахунку у банку, на який відповідач мав зарахувати суму кредитних коштів, що підтверджується платіжним дорученням №18750 від 04.08.2018 на суму 10000 грн.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що 04.08.2018 року ОСОБА_1 отримала від ТОВ «АІА Фінанс Груп» в кредит грошові кошти в сумі 10 000 грн.

Станом на 06.05.2019 року утворилась заборгованість на загальну суму 51942 грн., яка складається з 10 000 грн. суми кредиту, 39915 грн. суми процентів, 1207 грн. пені, 1820 грн. інфляційних витрат.

Згідно з п. 1 ст. 203 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 6 і 12 п. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено наступні терміни:

- електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;

- одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до п. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно пунктів 12-13 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно зі ст. 64 ЦПК України.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять даних про те, що її особа була належним чином ідентифікована при реєстрації в ІТС відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису, а докази, надані відповідачем є неналежними спростовуються заявкою № 1744585 від ОСОБА_1 , яка зазначеною заявою ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, надавши про себе відповідні данні для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, e-mail, данні паспорту, банківського (карткового) рахунку та банківської установи), та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом про е-комерцію, підписала зазначену заяву.

Суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що заяву сформовано та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам ст. 627 ЦК України, ст. 11, 12 «Про електронну комерцію».

Доводи апеляційної скарги щодо паспортного документа, який, за твердженням представника відповідача, станом на 04.08.2018 року не міг підтверджувати та посвідчувати особу відповідача, підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів, що позивачем був виданий кредит, а відповідачем отриманий спростовується самим відповідачем в заяві про перегляд заочного рішення і в апеляційній скарзі, в яких він зазначає про фактичну заборгованість перед позивачем і надає свій розрахунок.

Судова колегія не може прийняти наданий відповідачем розрахунок заборгованості складений ТОВ «Міг», оскільки кредит було видано на підставі заяви ОСОБА_1 04.08.2018 (а.с.19, 21), а у розрахунку періоди нарахування по тілу, процентам і пені зазначені з 2013 по 2015 рік. Крім того, розрахунок є незрозумілим за змістом, а саме яким чином експерт розрахував і на підставі яких документів суми заборгованості як по тілу, так і процентам і пені.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності у матеріалах справи доказів з приводу виникнення у позивача кредитної заборгованості, розмір якої не спростовано.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині неможливості подання відповідачем свого розрахунку заборгованості раніше у зв`язку із заочним розглядом справи слід зазначити, що відповідачем надавався відзив на позов, заперечення на відповідь на відзив, де з-поміж іншого вона вказувала, що не погоджується із сумою позову, проте не скористалася своїм правом на надання доказів на підтвердження своїх доводів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, Цивільним кодексом України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Головка Дмитра Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 28 грудня 2020 року