Справа № 487/7222/20
Провадження № 2/487/2666/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Дорош В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 28.08.2018 року в сумі 84 317,61 грн. та судові витрати.

разом із позовом ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення цього позову, яка мотивована тим, що на теперішній час існує обґрунтована небезпечність, що відповідач здійснить відчуження належного їй на праві власності майна, що зробить неможливим виконання рішення суду. Просить накласти арешт на 1/2 частину нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , заборонив відчужувати будь-яким способом вказане нерухоме майно до вирішення спору по суті.

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Складаючи заяву про забезпечення позову, позивач взагалі не обґрунтував необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не послався на докази, які це підтверджують і не обґрунтував застосування саме арешту майна із забороною вчинити певні дії. З доданих до позовної заяви і до заяви про забезпечення позову доказів не вбачається існування реальної загрози неможливості виконання рішення суду.

Більш того, позивачем взагалі не доведено належність відповідачу 1/2 частини нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , на які позивач просить накласти арешт.

Наданий Витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно суд не приймає як доказ належності відповідачу вказаного майна, оскільки згідно наявних в ньому відомостей, власником 1/2 частини нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 . В той же час відповідачем у справі є ОСОБА_2 .

Оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 150-153, 260-261, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя З.М. Сухаревич