ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року

м. Черкаси

Справа № 700/509/20
Провадження № 22-ц/821/1948/20
Категорія: 304090300

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Єльцова В.О.

суддів: Бородійчук В.Г., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство комерційний банк звернулося до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості за договором б/н від 05.04.2007 року у розмірі 133768,48 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача вказує, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 05.04.2007 року.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.3.2, 3.3 Договору, на підставі якого відповідач при укладенні кредитного договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку.

Банк свої зобов`язання виконав повністю, а відповідач умови договору не виконувала, внаслідок чого станом на 31.03.2020 року має заборгованість 334274,99 грн., яка складається з наступного: 6720,53 грн. заборгованість за тілом кредиту, 325554, 46 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 2000 грн. нарахована пеня. Крім того, позивач зазначив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 133768,48 грн. , яка складається з наступного: 6720,53 грн. заборгованість за кредитом, 127047.95 заборгованість за відсотками за період з 05.04.2007 по 31.12.2018 року та судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1 Д, м. Київ, , рах. № НОМЕР_2 , МФО № 305299) заборгованість за кредитом у розмірі 133768 (сто тридцять три тисячі сімсот шістдесят вісім) грн. 48 коп. та судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Рішення суду мотивоване тим, що суд погоджується з позивачем щодо заявлених позовних вимог про стягнення суми кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом. Заяви про застосування строків позовної давності та доказів визнання кредитного договору недійсним відповідачка суду не надала, інші доводи відповідачки не спростовують законності позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати повністю рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2020 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що рішення 1 інстанції вважає незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, стягнути тіло кредиту в розмірі 6720,53грн., хоча попередньо в цьому ж самому позові повідомляв про встановлення Відповідачу іншої суми кредитного ліміту 21600,00грн., а в заяві про відкриття рахунку зазначений третій розмір кредиту - 1700,00грн. Відтак, суду необхідно було встановити дійсний розмір кредитного ліміту та правові підстави його збільшення, якщо таке відбулося в ході існування спірних правовідносин.

Стверджує, що подані разом з позовом докази не можуть бути належним підтвердженням обізнаності та згоди Відповідача з конкретними «Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», на які посилається Позивач як на умови кредитного договору, які дозволяють збільшити в односторонньому порядку ліміт, оскільки на них відсутній підпис Відповідача.

Окрім того, наголошує, що факт збільшення Відповідачу кредитного ліміту (суми позики) був прийнятий судом виключно на підставі поданої Позивачем довідки без дати та номеру, без ідентифікації особи, що її підписала, а відтак, така довідка є неналежним та недопустимим доказом збільшення кредитного ліміту, оскільки фактично, Банком могла бути надана довідка про збільшення кредитного ліміту до будь-якого розміру.

Оскільки, Позивачем не було надано до суду жодних належних та допустимих доказів того, що між сторонами було узгоджено саме такий розмір тіла кредиту, не доведено факту згоди Відповідача на збільшення кредитного ліміту (зміна тіла редиту) в односторонньому порядку, у суду були відсутні підстави вважати, що сторонами були узгоджені усі істотні умови кредитного договору та відсутні підстави для стягнення процентів в розмірі 127047,95грн. за період з 05.04.2007 року по 31.12.2018 року.

Стверджує, що за таких обставин Позивачем було невірно нараховано, а судом було необґрунтовано прийнято розрахунки заборгованості за кредитним договором у визначених позовом розмірах, оскільки заява Відповідача не містила інших положень та умов, окрім процентної ставки та розміру кредиту. Доказів протилежного Позивачем подано не було.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

13 листопада 2020 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2020 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єльцов В.О., судді Бородійчук В.Г., Василенко Л.І.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що кредитний договір укладено 05.04.2007 року та до позовної заяви додано копію заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. Звертаючись до суду з позовом банк зазначив, що на підставі анкети-заяви №б/н від 05.04.2007 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», яка підписана сторонами, й умов та правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано копію заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», яка підписана сторонами; довідку про змін умови кредитування , розрахунок заборгованості за кредитним договором, витяг з Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Як вбачається із заяви, остання містить анкетні дані ОСОБА_1 та датована 20.04.2007 р. В даній заяві вказано суму кредиту (кредитного ліміту) 1700 грн. та базова процентна ставка по кредиту 22,8% із розрахунку 360 днів в році. Вказана заява підписана відповідачем.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає часткового до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, звертаючись до суду з позовом банк зазначив, що на підставі даної анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», яка підписана сторонами, й умов та правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано копію заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», яка підписана сторонами; довідку про змін умови кредитування, розрахунок заборгованості за кредитним договором, витяг з Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Як вбачається із заяви, остання містить анкетні дані ОСОБА_1 та датована 20.04.2007 р. В даній заяві вказано суму кредиту (кредитного ліміту) 1700 грн. та базова процентна ставка по кредиту 22,8% із розрахунку 360 днів в році. Вказана заява підписана відповідачем.

Дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають договір про надання банківських послуг.

У відповідності із цією анкетою-заявою ОСОБА_1 ознайомилась із договором надання банківських послуг до його укладення і погодилась з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг погодилась отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту www.privatbank.ua. Також зобов`язалась виконувати Умови і правила надання банківських послуг та регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за нарахованими відсотками за період з 05.04.2007 по 31.12.2018.

Позивач, обґрунтовуючи своє право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Договором, посилався на витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Наявний в матеріалах справи Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», не містить підписів як позивача так і відповідача, та дати його складання (а.с. 20).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд 1 інстанції виходив з того, що Відповідач погодилась з умовами кредитування, розмір відсотків за користування кредитом визначений умовами договору, який укладений в належній формі. Заяви про застосування строків позовної давності та доказів визнання кредитного договору недійсним відповідачка суду не надала, інші доводи відповідачки не спростовують законності позовних вимог.

Однак повністю погодитись з визначеним судом 1 інстанції розміром заборгованості за відсотками не можна.

Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні кредитного договору сторони погодили відсоткову ставку.

Разом з тим, поза увагою суду 1 інстанції залишилась та обставина, що у підписаній відповідачем заяві відсоткова ставка визначена у розмірі 22,8 % із розрахунку 360 днів в році, а з наданого Банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 вбачається, що Банком з 01.01.2013 року розмір відсотків за користування кредитними коштами було збільшено до 30% із розрахунку 360 днів у році.

Доказів того, що ОСОБА_1 сплачувала кошти в рахунок погашення заборгованості за відсотками, матеріали справи не містять.

Отже, відповідно до заяви від 20.04.2007р. сторони дійшли згоди щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами саме в розмірі 22,8 % із розрахунку 360 днів в році.

Таким чином, враховуючи розмір заборгованості зі сплати тіла кредиту, погоджену сторонами річну відсоткову ставку та кількість днів прострочення зобов`язання, на користь позивача підлягає стягненню 18001грн. 15 коп. заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом ( 6720,53 грн. х 22,8% річних : 365 дн. х 4288 дн. ).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Тому, з урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, з врахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що обгрунтування вимог апеляційної скарги є частково доведеними і дають підстави для скасування судового рішення з постановленням нового висновку суду про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, у відповідності ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 12 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, , рах. № НОМЕР_2 , МФО 305299) 6720грн. 53коп. заборгованості за тілом кредиту, 18001грн. 15коп. заборгованості за нарахованими відсотками.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банку «Приватбанк» 420 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 2522,40 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий В.О. Єльцов

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко

Головуючий

Судді