ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 635/1160/20

провадження № 22-ц/818/5506/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРСК»

відповідачі: ОСОБА_1

розглянувши в порядку ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСК» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 вересня 2020 року у складі судді Назаренко О.В.,-

в с т а н о в и в :

20 лютого 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 49927.51 грн., шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 вересня 2020 року позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 користь ПрАТ «Страхова компанія «АРСК» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 49 927 грн 51 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

Зазначає, що висновки суду не відповідають наявним в матеріалах справи доказам.

В матеріалах справи відсутні докази щодо отримання позивачем суми страхового відшкодування, які перераховані страховою компанією ТДВ СК «Альфа-Гарант», також суду не надано докази правомірності керування водієм ОСОБА_2 автомобілем Renault Dokker, який був учасником ДТП.

Вказує, що судом необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі ТДВ СК «Альфа-Гарант» - страхову компанію, в якій було застраховано автомобіль відповідача (посилається на постанову Великої Палати Верховного суду від 12.09.2018 по справі № 569/96/17).

Також судом не було задоволено клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Зазначає, що огляд транспортного засобу який отримав ушкодження, було проведено без участі відповідача та представника позивача, в матеріалах справи відсутній акт виконаних ремонтних робіт, що у розрахунку страхового відшкодування, який є додатком до страхового акту невірно визначено документ на підставі якого було придбано застрахований автомобіль, а також висловлює припущення, що сума яка була витрачена на відновлювальний ремонт є завищеною.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов ПрАТ «СК «АРСК», суд першої інстанції виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, особою винною у ДТП є ОСОБА_1 , його відповідальність за завдану матеріальну шкоду була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант». Страхове відшкодування за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу було сплачено АТ «CK «АРКС». Таким чином до АТ «СК «АРКС» перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Renault Dokker внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача в межах страхового ліміту, невідшкодована сума збитків заподіяна автомобілю Renault Dokker підлягає стягненню з особи, винної у скоєнні ДТП.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 травня 2017 року о 07:45 в м. Харків, на пр. Гагаріна,207 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Renault Dokker державний номерний знакАХ0614ЕО, яким керував водій ОСОБА_2 (власник автомобіля - ТОВ «ЕЛЬКО ІНСТРУМЕНТ») та автомобіля ВАЗ 21013 державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 (власник автомобіля ОСОБА_3 ), внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Renault Dokker державний номерний знак НОМЕР_2 , що був застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АРКС» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №155166а6х від 20.12.2016 року.

Згідно Довідки № 934016 про дорожньо-транспортну пригоду від 18 травня 2017 року дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 пункту 13.1 ПДР України (ст. 124 КпАП України) ( а.с. 10).

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року ОСОБА_1 , визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 320,00 грн.( а.с. 9).

Постанова Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року набрала законної сили та відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині беззаперечного встановлення вини ОСОБА_1 у вказаній ДТП за участю автомобілів Renault Dokker державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля ВАЗ 21013 державний номерний знак НОМЕР_1 .

20 грудня 2016 року між АТ «СК» АХА Страхування» ( Страховик) та ТОВ «Елько Інструмент» ( Страхувальник) та Публічним акціонерним товариством « Креді Агріколь БАНК» ( Вигодонабувач) укладено договір страхування наземного транспорту « Все включено» №155166а6х предметом якого є страхування автомобіля Renault Dokker державний номерний НОМЕР_3 ( а.с. 29-31).

Згідно листа Головного управління статистики у м. Києві від 15.07.2019 року , що станом на 15.07.2019 в ЄДРПОУ значиться Приватне акціонерне товариство « Страхова компанія «АРКС», в період часу з 06.08.2009 по 20.06.2019 дане підприємство мало назву Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія « АХА Страхування».( а.с. 37).

Згідно полісу № АК/3673096 , діючому на 18.05.2017, цивільно правова відповідальність винуватця дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу ВАЗ 21013 державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» Полісом встановлений ліміт відповідальності ТДВ СК «Альфа-Гарант» в розмірі 100 000,00 грн., франшиза -2 000,00 грн.( а.с. 35).

18 травня 2017 року страхувальник ТОВ «ЕЛЬКО ІНСТРУМЕНТ» звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» із Повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування, в якому просив виплатити страхове відшкодування на рахунок отримувача ОВ «Атлант-М ЮГ» ( а.с. 27).

Згідно з ремонтною калькуляцією від 16.06.2017, складеною фірмою РЕМОНТАТЛАНТ-М на Гагаріна, вартість ремонту автомобіля Renault Dokker державний номерний знак НОМЕР_2 складає 142358,12 грн. ( а.с. 14).

Відповідно до рахунку ТОВ «Атлант-М ЮГ» від 16.06.2017 вартість ремонту автомобіля Renault Dokker склала 142358,12 грн. ( а.с. 13).

Відповідно до страхового акту № АХА2216501 від 06.07.2017 року, розрахунку суми страхового відшкодування, розмір страхового відшкодування страхувальнику ТОВ «Елько Інструмент» у зв`язку зі страховою подією ДТП, що сталася 18.05.2017, склав 142358,12 грн. ( а.с. 11-12).

Згідно платіжного доручення від 10 липня 2017 року АТ «СК «АХА Страхування» сплатило на рахунок отримувача ТОВ «Атлант- М ЮГ» страхове відшкодування ТОВ «Елько ІНСТРУМЕНТ» згідно акту № ОХА2216501 суму 142358,12 грн. ( а.с. 8).

17 січня 2018 року ПрАТ « СК «АХА Страхування» звернулося до ТДВ СК«Альфа-Гарант`із заявою про виплату страхового відшкодування ( регресний платіж) ів сумі 142 358,12 грн. ( а.с.36).

25 квітня 2018 року було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 92430,61грн.з урахуванням зносу пошкодженого автомобіля та відповідно до ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За таких обставин сума збитків, які невідшкодовані на дату подання позову становить 49927,51грн.(сорок дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять сім грн51 коп.):142358,12 грн.-92430,61 грн.=49927,51 грн.

Факт отримання АТ «СК «АРКС» страхового відшкодування від ТДВ СК «Альфа-Гарант» не заперечує позивач. Доказів на спростування зазначених обставин матеріали справи не містять.

Відповідно до звіту № 565 від 10 червня 2017 року про встановлення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобіля , складеного суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту ТЗ Renault Dokker державний номерний знак НОМЕР_2 , ушкодженим в наслідок ДТП 18.05.2017 з урахуванням відновлення КТС на СТО «Атлант-М на Гагаріна» складає 179 182,22 грн. ( а.с. 16-26).

16 травня 2018 року ПрАТ «СК АХА Страхування» звернулося до ОСОБА_1 з претензією про регресні виплати, в якій просило протягом семи днів з моменту отримання претензії в добровільному порядку сплатити на рахунок ПрАТ «СК АХА Страхування» суму 49927,51 грн. ( а.с. 7).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з статтею 9 Закону обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з статтею 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначено: «[…] стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

У зв`язку з виплатою позивачем ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» (ПрАТ «СК АХА Страхування») страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 - завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому ТОВ «Елько ІНСТРУМЕНТ» страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ТОВ «Елько ІНСТРУМЕНТ» в порядку суброгації.

Відповідач ОСОБА_1 , як особа винна у вчиненні ДТП, в силу вимог статті 1194 ЦК України зобов`язаний відшкодувати різницю між завданою шкодою та шкодою, яка відшкодована ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо необґрунтованого розміру позовних вимог, неправильного розрахунку збитків, визначення розміру збитків з порушенням норм та положень чинного законодавства України, є безпідставними та недоведеними.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достовірність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,що ґрунтується на всебічному,повному,об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому,так і кожному доказу (групі однотипних доказів),який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч 1. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою судового доказування є всебічне, повне, об`єктивне з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для правильного розгляду і вирішення справи. Обов`язок забезпечити в ході провадження повноту доказового матеріалу, що дозволяє встановити істину у справі в цивільному процесі, покладений на сторони, інших юридично заінтересованих у вирішенні справи осіб та суд.

У зазначеній нормі закріплюється головний елемент змагального початку цивільного процесу: кожній заінтересованій особі слід довести факти, які обґрунтовують її юридичну позицію.

Обов`язки сторін з доказування розподіляються таким чином: позивач повинен доказати факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач же повинен доказати ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову.

Відповідно до постанови Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

ОСОБА_1 на виконання зазначених норм законодавства не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що розрахунок страхового відшкодування здійснений з порушенням та розмір суми відшкодування є меншим. Будь-яких розрахунків суми відшкодування ОСОБА_1 не надано.

Судом першої інстанції у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, колегія суддів вважає, що згідно до ст. 374 ЦПК України правових підстав для скасування чи зміни рішення не має.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують, а тому, у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України не розподіляється.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова