Справа № 482/1341/19
Номер провадження 2/482/130/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року м.Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Баранкевич В.О.

секретаря судових засідань - Шведової Я.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення заповіту нікчемним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити нікчемність заповіту своєї померлої матері ОСОБА_5 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 21.12.2006 року.

В обґрунтування позову вказано, що ОСОБА_6 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтві про народження в графі батько записаний ОСОБА_7 , а в графі мати ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_7 .

08 вересня 1979 року ОСОБА_6 одружилася та змінила своє прізвище на ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача ОСОБА_5 .

Після смерті матері позивача залишилось майно, а саме земельна ділянка сільськогосподарського призначення.

26 червня 2019 року позивач звернулася з заявою до Новоодеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї матері.

Іншим спадкоємцем є брат позивача, ОСОБА_9 , у якого є обов`язкова частка у майні.

Після написання заяви про прийняття спадщини, позивачу стало відомо, що її мати написала заповіт 21 грудня 2006 року на ім`я відповідача, та нібито не змогла його підписати власноруч оскільки вона була хвора. Отримати заповіт позивач не може у зв`язку з тим. що він є нотаріальною таємницею, та на даний час зберігається у Новоодеській державній нотаріальній конторі Миколаївської області.

Оскільки під час підписання заповіту спадкодавець (заповідач) не мала хвороби, яка б могла впливати на її можливість підпису заповіту, підстав для підписання заповіту іншої особою були відсутні.

Заповідач весь час проживала по АДРЕСА_1 , могла обходити себе, не хворіла на час підписання заповіту хворобами, які б могли вплинути на особисте підписання заповіту заповідачем.

Оскільки мати позивача не хворіла, та могла власноруч підписати заповіт, позивач вважає, що необхідно встановити нікчемність заповіту.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 , та її представник ОСОБА_4 вимоги позову не визнали повністю, посилалися на безпідставність доводів та недоведеність позовних вимог, вважають, що оспорюваний заповіт складений у відповідності до чинного законодавства та за волевиявленням спадкодавця. До суду надали відзив на позовну заяву в якому вказано, що заповідач ОСОБА_5 являлася особою похилого віку, потребувала постійного стороннього догляду (діагноз глаукома обох очей), що підтверджується медичною довідкою № 23 від 16.01.2007 року. За ОСОБА_5 здійснювався догляд громадянкою ОСОБА_10 з 20.12.2006 року до 16.01.2008 року. Відповідач та її представник просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Новоодеської державної нотаріальної контори до суду не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Його неявка до суду не перешкоджає розгляду справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 18.01.2019 року Новоодеським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області.

Після смерті матері позивача залишилось майно, а саме земельна ділянка сільськогосподарського призначення.

26 червня 2019 року позивач звернулася з заявою до Новоодеської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї матері.

Іншим спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є брат позивача ОСОБА_9 , у якого є обов`язкова частка у майні.

21 грудня 2006 року ОСОБА_5 склала заповіт, згідно якого земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,6 га, що знаходиться на території Підлісненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області і належить ОСОБА_5 на праві власності згідно державного акту на право приватної власності на землю Ш-МК № 000178, виданого Новоодеською РДА від 29.04.2002 року заповіла ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 є онукою ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_9 , який є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідач ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , подавши до Новоодеської державної нотаріальної контори відповідну заяву.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_9 подав до Новоодеської державної нотаріальної контори заяву про те, що йому відомо про зміст заповіту, та він відмовляється від отримання належної йому обов`язкової частки у спадщині.

Згідно складеного заповіту ОСОБА_5 від 21.12.2006 року, він був підписаний ОСОБА_11 в присутності ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . У заповіті вказано, що заповіт підписаний ОСОБА_11 на прохання ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що остання самостійно не може прочитати та підписати заповіт за наявності у неї хвороби.

Вказані обставини також були підтвердженні в судовому засіданні свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які пояснили, що ОСОБА_5 попросила їх бути присутніми в якості свідків при складанні нею заповіту, який від імені ОСОБА_5 був підписаний ОСОБА_11 і їх присутності, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 мала поганий зір.

Також свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні надав покази, що він приблизно в 2006 році приїжджав в с.Новомиколаївка Новоодеського району Миколаївської області та спілкувався з ОСОБА_5 і в неї тоді вже були вади зору.

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Новоодеської РДА Миколаївської області № 1768/05 від 30.09.2019 року за ОСОБА_5 здійснювався догляд ОСОБА_10 в період з 20.12.2006 року по 16.01.2008 року.

Згідно повідомлення головного лікаря Новоодеської ЦРЛ Миколаївської області № 249/01-10 від 17.02.2020 року ОСОБА_5 в період з 01.01.2006 по 15.01.2019 дійсно зверталася в поліклінічне відділення Новоодеської ЦРЛ, де їй було видано довідку ЛКК в тому, що вона потребує стороннього догляду терміном на один рік з 16.01.2007 по 16.01.2008. Діагноз стан після перенесеного оперативного втручання 2004 рік (Миколаївська обласна офтальмологічна лікарня). Катаракта обох очей.

Суд, вислухавши позивача, заперечення відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи з наданими сторонами доказами, дійшов до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Форма заповіту передбачає обов`язковість його посвідчення нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252ЦК України (ч. 3 ст. 1247 ЦК України).

Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Заповіт, складений 21.12.2006 року ОСОБА_5 , посвідчений секретарем Підлісненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 21.12.2006 року, зареєстровано в Спадковому реєстрі за № 122 від 21.12.2006 відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 25.08.1994 року за № 22/5 (в редакції , що діяла на день посвідчення заповіту).

Отже, аналізуючи викладене, враховуючи наведені положення, суд вважає, що заповіт від 21.12.2006 року, посвідчений уповноваженою особою, його форма та посвідчення відповідає вимогам законодавства.

Форма заповіту передбачає складення його письмово із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 Цивільного Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252ЦК України (ст. 1247 ЦК України).

При свідках заповіт може бути посвідчений і на бажання заповідача (ч.1 ст. 1253 ЦК України).

Доводи позивача про те, що заповідач ОСОБА_5 могла самостійно підписати текст заповіту, оскільки не мала хвороб, належними та допустимими доказами не підтверджено. Навпаки, спростовуються матеріалами справи та показами свідків.

Між тим, із роз`яснень, викладених у п. п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225ЦК України тощо. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

До оспорюваних заповітів за змістом частини другої статті 1257 ЦК України належать ті з них, які визнаються недійними за судовим рішенням на підставі встановлення того факту, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст. 59 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.

Отже, аналізуючи вищевикладене, дослідивши усі обставини, матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що з боку позивача належним чином не підтверджено та не доведено вимоги позову у повному обсязі, тому в задоволені позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України відсутні підстави для відшкодування позивачу судових витрат, оскільки судом ухвалено рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись, .ст. 2, 12, 59, 76, 77, 79, 80,141, 206, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про встановлення заповіту нікчемним в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Баранкевич В.О