Справа № 309/1811/17
Провадження № 2/309/165/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Кемінь В.Д.

з участю секретаря судового засідання Орос В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення грошових коштів від спільного майна подружжя -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь із загальної суми 893106.00 грн. їхнього спільного майна набутого в шлюбі, половину цих грошових коштів у розмірі 446533 грн. та суми 46240,00 грн. за майно, яке вона придбала після розірвання шлюбу та залишила в користуванні відповідача у будинку де вони проживали. Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що з відповідачем проживали в шлюбі з 28.09.2020 року, який був зареєстрований у виконкомі Вишківської селищної ради Хустського району, за актовим записом №41. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З квітня місяця 2014 року вона почала проживати сама з неповнолітнім сином у будинку, що належав відповідачу по АДРЕСА_1 , так як відповідач ОСОБА_2 створив нову сім`ю та почав проживати окремо з іншою жінкою. Хустським районним суду ухвалено остаточне рішення про розірвання шлюбу між ними 11.08.2014 року. Позивачка вважає, що відповідач розпорядився майже всі майном набутим ними спільно під час шлюбу, а тому повинен повернути половину вартості цього майна в грошовому еквіваленті. В позовній заяві позивачка вказує, що за спільні кошти подружжя ними було придбано транспортні засоби: 20.05.2006 року - ВАЗ 2104, 1991 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 придбаний за 1500 доларів США; 21.04.2006 року причіп легковий WILK ПП 2.8, 2005 рік випуску д.н.з. НОМЕР_2 придбаний за 450 доларів США; 17.10.2008 року - RENAULT MASTER, 2005 рік випуску, д.н.з. НОМЕР_3 придбаний за 24000 доларів США; OPEL OMEGA, 1996 рік випуску д.н.з. НОМЕР_4 придбаний за 10000 доларів США; OPEL MOVANO, 2007 рік випуску д.н.з. НОМЕР_5 придбаний за 16000 доларів США; OPEL MOVANO, 2001 рік випуску д.н.з. НОМЕР_6 придбаний за 16000 доларів США. Наявність придбання вказаних транспортних засобів та їх вартість на час звернення до суду підтверджені листом начальника Хустського ТСЦ 2144 та доданими копіями облікових карток на ТЗ, а також висновком оцінювача-автотоварознавця ОСОБА_4 у звіті №97/06 від 06.06.2017 року. Крім вказаних транспортних засобів вони будучу в шлюбі з відповідачем придбали меблі для спальної кімнати в 2003 році за ціною 2000 долари США (52000,00 грн.). В травні 2012 року придбали дитячу мебель вартістю 36680,00 грн., холодильник «Самсунг» вартістю 11000,00 грн. та пральну машинку «Самсунг» вартістю 8000,00 грн., які знаходяться в будинку по АДРЕСА_1 . У даному будинку був проведений ремонт із встановленням дев`яти дверей (вартістю 46000,00 грн.), обладнанням кімнат з мармуровим каміном (вартістю 39000,00 грн.), влаштуванням сходової клітки на другий поверх (вартістю 39000,00 грн.), обладнанням ванної кімнати з облицювальною плиткою із встановленням сантехніки та переобладнано дві кімнати нижнього поверху під квітковий магазин, в якому вона здійснювала торгову діяльність (на що витрачено більше 78000,00 грн.). Після того як відповідач в березні 2014 року залишив її в будинку з сином та пішов проживати окремо з іншою дружиною, подавши до суду позов про розірвання шлюбу, вона самостійно з 2015 року продовжила влаштовувати житло, придбала гостинний стіл з 10 стільцями (вартістю 26000,00 грн.) провела заміну двох вікон на квітковому магазині (вартістю 6000,00 грн.) придбала та встановила для освітлення люстру (вартістю1500,00 грн.) і встановила на вікнах жалюзі (вартістю 4500,00 грн.). В квітні 2017 року її відправили в лікарню, однак в будинку у сейфі вона залишила 8000,00 грн., які відповідач привласнив та відмовився їх повернути. В загальному вони за час шлюбу нажили спільного майна на суму 893106.00 грн. з яких вона просить повернути половину 446553.00 грн. Крім цього, просить повернути їй кошти витрачені на придбання майна в будинок по АДРЕСА_1 , після розірвання їхнього шлюбу в розмірі 46240 грн.

Ухвалою Хустського районного суду від 22.02.2018 року (головуючий Сідей Я.Я.) у справі призначено проведення процедури врегулювання спору між сторонами за участю судді, відповідно до положень визначених ст.ст.201-205 ЦПК України і на час проведення процедури провадження у справі було зупинене. Ухвалою судді Хустського районного суду Сідей Я.Я. від 22.03.20218 року відновлено провадження у справі, припинено процедуру врегулювання спору за участю судді, оскільки сторони не перейшли до мирного врегулювання спору між ними, а справу передано до канцелярії суду для визначення нового складу суду, відповідно до вимог ст.33 ЦПК України. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Хустського районного суду від 23.03.2018 року, визначено новий склад суду, який призначив продовження розгляду даної справи.

В судові засідання на розгляд справи позивачка не з`являлася, так як з часу подачі позову до суду з червня 2017 року, досить часто хворіла і більшість періоду часу перебувала на лікуванні, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Після чергового курсу лікування позивачка ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні по даній справі 15.07.2020 року, під час дослідження письмових доказів у справі. Після відкладення судового розгляду в подальші судові засідання позивачка не з`являлася. Від представника позивачки адвоката Коржук І.І. подано заяву про завершення розгляду справи без їхньої участі, позовні вимоги викладені у захисній промові поданій ним у судові дебати повністю підтримує, просив стягнути з відповідача на користь позивачки загальну суму коштів із спільного майна подружжя в розмірі 349728,00 грн. та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання на завершення розгляду справи не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі на підставі наявних у справі доказів що надавалися до суду сторонами під час судового розгляду. Відповідач до заяви подав у письмовому виді складені судові дебати, та просив суд з врахуванням викладеної ним позиції з посиланням на докази встановлені у справі ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цілому через їхню недоведеність та безпідставність.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв учасників процесу про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно за ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

З наявних у справі доказів судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали в шлюб, який реєструвався у виконкомі Вишківської селищної ради Хустського району, за актовим записом №41. Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За твердженнями позивачки, вона з квітня місяця 2014 року, залишилася проживати сама з неповнолітнім сином у будинку, що належав відповідачу по АДРЕСА_1 , оскільки відповідач ОСОБА_2 створив нову сім`ю та почав проживати окремо з іншою жінкою. В письмових поясненнях надаваних до справи представником позивачки вказувалося, що відповідач фактично на початку березня 2014 року залишив сім`ю та 12.03.20214 року подав до суду позов про розірвання шлюбу між ними. До справи додано копію рішення Хустського районного суду від 11.08.2014 року у справі №309/1140/14-ц, яким шлюб між сторонами розірвано, під час розгляду справи позивач повідомляв про неможливість збереження їхнього шлюбу та подальшого спільного проживання.

Такі обставини визнавала відповідачка у справі ОСОБА_1 , яка подавала до суду письмову заяву з визнанням позовних вимог про розірвання шлюбу та не заперечувала проти задоволення позову.

Фактично позивачка з березня 2014 року залишилася проживати з неповнолітнім сином в будинку, що належав до шлюбу між ними - відповідачу ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 . З пояснень сторін встановлено, що даний будинок під час шлюбу сторонами переобладнувався, з оформленням першого поверху будинку під квітковий магазин, в якому в подальшому позивачка займалася підприємницькою діяльністю. Після розірвання шлюбу позивачка продовжила здійснювати свою торгову діяльність та проживала в цьому будинку з неповнолітнім сином, так як між ними під час розірвання шлюбу була визначена домовленість про залишення їй даного будинку з приміщенням квіткового магазину, а також у її розпорядженні залишився автомобіль «OPEL OMEGA», 1996 року випуску д.н.з. НОМЕР_4 . З рештою транспортних засобів, що була зареєстрована за відповідачем було вирішено питання про їх переоформлення за особами, які реально були їх користувачами та розпорядниками і приймали участь як партнери у зайнятті бізнесом спільно з відповідачем.

Наведені обставини також підтверджені у викладених письмових заперечення на позов та письмових судових дебатах, складених відповідачем ОСОБА_2 , які додані до справи, що за змістом узгоджуються з іншими встановленими та перевіреними у справі доказами.

Наслідком таких домовленостей між сторонами стали проведені реєстраційні дії з переоформлення транспортних засобів за іншими особами ще 31.05.2014 року та 03.06.2014 року, що підтверджено повідомленням з Хустського ТСЦ 2144 від 18.07.2017 року за №31/7/4-643 на запит представника відповідача.

За обліковими даними за відповідачем ОСОБА_2 на вище вказану дату рахуються зареєстрованими транспортними засобами лише автомобіль ВАЗ 2104, 1991 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та причіп легковий WILK ПП 2.8, 2005 рік випуску д.н.з. НОМЕР_2 . Однак, вказаний транспортний засіб фактично був проданий сторонами в лютому 2010 року, так як за нього згідно розписки подружжя ОСОБА_6 отримало грошові кошти від громадянина ОСОБА_7 , про що до матеріалів справи надано розписку відповідача та було проведено оформлення доручення вказаному громадянину в нотаріальній формі згідно доручення від 15.02.2010 року з правом розпорядження, в тому числі продажу цього транспортного засобу. Після визначення між сторонами в квітні-червні 2014 року питання щодо їхнього спільного майна у такий спосіб, вони на протязі трьох років не зверталися до суду для вирішення спору з приводу спору щодо цього майна.

Посилання позивачки на те, що за час шлюбу вони понесли витрати на проведення ремонту в будинку, провели його реконструкцію з визначенням першого поверху будівлі під відкриття магазину, придбали побутову техніку, меблі та провели інші ремонтно-будівельні роботи, суд не заперечує, однак такі обставини не дають підстав позивачці вимагати грошового стягнення з відповідача, оскільки ця господарська діяльність вчинена сторонами за обоюдною домовленістю спільно під час багаторічного проживання в шлюбі.

Суд також звертає увагу на ту обставину, що при вирішенні питання про розірвання шлюбу між сторонами, позивачка ОСОБА_1 за згодою ОСОБА_2 залишилася проживати в його будинку з неповнолітнім сином та у її розпорядженні залишилася підприємницька діяльність в квітковому магазині з наданням у розпорядження транспортного засобу - автомобіля «OPEL OMEGA», 1996 року випуску д.н.з. НОМЕР_4 .

До квітня 2017 року ОСОБА_1 проживала в будинку АДРЕСА_1 , здійснювала його експлуатацію та свою підприємницьку діяльність в квітковому магазині, однак із-за свого стану здоров`я, її близькими родичами була відправлена на лікування.

Згідно ч.1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наявними в справі доказами встановлено, що станом на 28.04.2017 року умови проживання в будинку АДРЕСА_1 потребували проведення негайного ремонту системи водо постачання, каналізації опалення, існували борги по оплаті комунальних послуг, подвір`я будинку знаходилося в умовах антисанітарії захаращене побутовим сміттям. Крім цього, умови проживання дитини були у погіршеному стані. Такі наслідки згідно акту обстеження матеріально-побутових умов №015/17 від 28.04.2017 року у будинку АДРЕСА_1 настали від неналежної експлуатації житлового будинку з боку ОСОБА_1 . В акті також вказано, що остання 23.04.2017 року погрожувала зірвати будинок повідкривавши всі камфори газової плити.

Під час розгляду справи адвокатом Коржук І.І. який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 подано письмові докази, а саме довідку №160 від 12.03.2020 року з КНП «Хустська ЦРЛ ім. Віцинського О.П.», що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_2 , взята на облік та знаходиться на лікуванні в лікаря-психіатра психо-наркологічного відділення з 10.02.2015 року, з діагнозом: Біполярний афективний розлад, поточний епізод важкої депресії. Шифр хвороби Ф.31.1. Являється інвалідом другої групи по псих. захворюванню. Також додано копію довідки МСЕК серії АВ №00114655 від 20.02.2020 року, про встановлення у ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності через загальне захворювання, з терміном проходження чергового огляду 20.02.2022 року.

Оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь грошової суми з відповідача ОСОБА_2 в рахунок половини вартості майна набутого під час шлюбу, через недоведеність таких вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12,13,76,142,247,258-268 ЦПК України, ст.ст.60,61,69,70 СК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення половини грошових коштів від спільного майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.