Справа № 464/5638/20
пр.№ 2/464/1569/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2020 року

Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судових засідань Чуби Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 15.10.2020 р. звернувся в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у якому просив усунути йому, власнику квартири АДРЕСА_1 , перешкоди у користуванні власністю, шляхом позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що йому на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 від 06.07.2020 р. приватного нотаріуса Львівського міського натравленого округу Дерев`янко Л.М., на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Вказане також підтверджується відповідним витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Після набуття права власності на квартиру, йому стало відомо про те, що у такій зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 10.07.2020 р. ОСОБА_4 добровільно знялась з реєстрації, а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по даний час не знялись із реєстрації у квартирі, однак у такій не проживають та з власної ініціативи звільнили її від своїх речей. Таким чином, порушуються його правомочності власника вищевказаного нерухомого майна, у зв`язку з чим виникла необхідність в усуненні перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1 . Оскільки жодних правових підстав для проживання відповідачів у його квартирі немає, просить позов задовольнити.

Ухвалою від 29.10.2020 р. прийнято до розгляду позов та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився, 10.12.2020 р. від його представника адвоката Близнюка В.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити.

Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомили та не подав до суду відзив на позовну заяву.

26.11.2020 р. до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 , посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичної Е.В., про визнання позову.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_1 від 06.07.2020 р. приватного нотаріуса Львівського міського натравленого округу Дерев`янко Л.М. (а.с.6), а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №215103426 від 06.07.2019 р. (а.с.5).

Згідно із довідкою, виданою Житлово-будівельним кооперативом №233 від 21.08.2019 р., у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.8). ОСОБА_4 знялась із реєстраційного обліку у даній квартирі 10.07.2020 р. у зв`язку із відчуженням житла, що підтверджується відповідною довідкою про зняття з реєстрації місця проживання (а.с.7). Згідно із відомостями, наданими Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Львівській області від 22.10.2020 р., відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на даний час зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Статтею 310 вказаного Кодексу передбачено, що фізична особа має право на місце проживання.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України в разі відчуження майна у попереднього власника припиняється право власності на нього. Таким чином, права володіння, користування та розпорядження майном на власний розсуд переходять до нового власника.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом визнання осіб такими, що втратила право користування є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про зняття з реєстрації місця проживання відповідачів, суд вважає що така не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, тощо.

Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можливо лише за умови втрати ним права користування цим житлом чи у зв`язку з його виселенням (добровільно чи у примусовому порядку).

Таким чином, рішення суду по справах даної категорії є окремою безпосередньою підставою зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові, зокрема, для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Орган реєстрації, керуючись ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, зобов`язаний зняти відповідача з реєстрації.

З врахуванням вищенаведеного та правового аналізу норм закону, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 76, 81, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 420 грн.40 коп. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 420 грн.40 коп. судового збору.

У іншій частині позову- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Ю. Теслюк