Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1413/19
Провадження № 2-о/494/12/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року Березівський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Дєткова О.Я.,

при секретарі Твердун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з цією заявою до суду, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 . Однак, у зв`язку з пропуском встановленого строку для оформлення спадкових прав він не зміг звернутись до нотаріуса з поважних причин. Його позовні вимоги про надання додаткового строку для прийняття спадщини рішенням Березівського районного суду Одеської області від 14 червня 2018 року були задоволені, але апеляційним судом Одеської області вказане рішення суду першої інстанції скасовано та відмовлено у задоволенні позову. Обгрунтовуючи підставу позову, позивач також заначив, що хоча він був зареєстрований за іншою адресою, але на час відкриття спадщини постійно проживав разом з матір`ю по АДРЕСА_1 , вів з нею спільне господарство, доглядав та лікував її, а також сплачував всі комунальні послуги. Вказані обставини підтверджуються актом обстеження житлово-побутових умов та іншими доказами, які повинні бути дослідженні судом. Оскільки він до теперішнього часу не може отримати право власності на вищевказане спадкове майно після смерті матері, тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав шляхом встановлення факту постійного його проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за вищевказаною адресою.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки суду не повідомив.

Згідно п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Заслухавши заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

Судом встановлено, що згідно інвентаризаційних даних відносно житлового будинку по АДРЕСА_1 , виданих Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості від 26 жовтня 2000 року, власником вказаного будинку є ОСОБА_3 (а.с.9-10).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 в рівних частках є його дружина ОСОБА_3 та її син ОСОБА_1 , тобто позивач, що підтверджується Свідоцтвом про право власності за законом, виданим державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори 12 грудня 2000 року (а.с.12).

Згодою про розподіл спадкового майна, посвідченою державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори 12 грудня 2000 року, підтверджується, що у власність ОСОБА_3 перейшов житловий будинок по АДРЕСА_1 , а у власність ОСОБА_1 перейшла квартира АДРЕСА_2 (а.с.13-14).

Свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, серії НОМЕР_1 , підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.15).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов мешканців Березівської міської ради ОТГ від 15 квітня 2019 року вбачається, що заявник зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , однак на час хвороби матері проживав разом з нею за по АДРЕСА_1 (а.с.16).

ОСОБА_1 поніс витрати на поховання матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою, виданою Березівською міською радою Одеської області 16 жовтня 2018 року (а.с.18).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що заявник дійсно на час відкриття спадщини постійно проживав разом матір`ю у житловому будинку АДРЕСА_1 , приділяв їй увагу, лікував її, так як вона хворіла, допомагав матеріально та сплачував кошти за надання комунальних послуг.

Як передбачено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до вимогст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, ст.1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної процесуальної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п.2,23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога про встановлення факту спільного проживання позивача із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,223,264,294,315 ЦПК України, ст.1268 ЦК України

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ОСОБА_2 , задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживав разом на час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків,зазначених у частині другій статті 358 цього кодексу.

Згідно п.15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник - ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 8 грудня 2020 року.

Суддя: