РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2020 року Київський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого судді Шаренко С.Л.,
при секретарі Мельник В.В.,
представник позивача адвоката Репеті В.О.,
представника відповідача адвоката Лагутіна І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
23.10.2020 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 100 000,00 грн. з урахуванням індексу інфляції, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення ОСОБА_3 повноліття.
В обґрунтування позову зазначила, що з вони з відповідачем з 15.07.2005 перебували у зареєстрованому шлюбі, який як вона зазначає, за проханням відповідача було фіктивно розірвано рішенням Київського районного суду міста Харкова від 25.10.2012. В період розлучення з 25.10.2012 по 14.03.2013 вони з відповідачем фактично продовжували проживати разом, вели спільне господарство, виховували дитину, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у них за час шлюбу.
15.03.2013 сторони повторно уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 268.
З середини квітня 2019 сторони перестали проживати разом та 25.09.2019 відповідач звернувся до Київського районного суду міста Харкова з позовною заявою про розірвання шлюбу, який розірвання рішенням Київського районного суду міста Харкова від 17.08.2020 року. Після розірвання шлюбу, їх спільна дитина ОСОБА_3 залишилась проживати з нею та перебуває на її утриманні. Також позивач в своїй позовній заяві зазначила, що відповідач грошові кошти для забезпечення належного утримання дитини надає нерегулярно та у недостатньому розмірі, періодично надсилаючи на картку позивачки грошові кошти у розмірі 10 000 15 000 гр., що на думку позивачки, абсолютно не відповідає витратам на дитину, повсякчасне щомісячне забезпечення дитини усім необхідним для відвідування школи та покриття регулярних витрат на оплату навчання є доволі високим, оскільки їх дочка з дитинства була забезпечена усім необхідним на дитину її віку, та до моменту розлучення з відповідачем вони проживали у житловому будинку загальною площею 410,3 кв.м. по АДРЕСА_1 , вартість якого складає 12 018 500,00 грн. та на облаштування якого приблизно витрачено 500 000,00 доларів США. Тому позивач зазначає, що побутові умови, в яких проживала їх дочка до розлучення, були значно кращими ніж поточні. Також позивач зазначає, що до розірвання шлюбу з відповідачем їх дочка пересувалась на транспортних засобах її батьків, а саме автомобілів бізнес-класу, Mercedes-Benz S500, Mercedes-Benz П 350. Крім того, їх дочка постійно відпочивала за кордоном, не менше чотирьох разів на рік, середня вартість поїздки складала 4 000 доларів США. Також позивач вказує, що відповідач періодично дарує одяг, взуття та аксесуари донці, чим, на її думку, підтверджує рівень забезпечення необхідний донці.
Окрім навчання в школі, їх дочка, займається вивченням англійської мови та математики, відвідує гуртки, курси.
Крім того, позивач зазначає, що оскільки рівень матеріального забезпечення відповідача високий та він має високий рівень доходів, про що свідчить те, що у нього у власності перебували корпоративні права 45% у статутному капіталі ТОВ «НОВОТУРБУД», частка 90% у статутному капіталі ТОВ «Маунтекс Агро», номінальна вартість якої 9 000, 00 грн., частка 100 % у статутному капіталі ТОВ МАУНТЕКС» номінальна вартість якої складає 10 740 000,00 грн., частка 100% у статутному капіталі ТОВ ФІРМА «ЛВС» номінальна вартість якої 8 217 000,00 грн., частка 100 % у статутному капіталі ТОВ «МАУН» номінальна вартість якої складає 2 641 414,14 грн., частка 16,28 % у статутному капіталі ТОВ «ГРІН-ГЛЕЙД» номінальна вартість 266 000,00 грн., які після припинення спільного проживання відповідачем відчужені, а також перебуває нерухоме майно, орієнтовна власність якого складає 17 594 100,00 грн., та рухоме майно, вартість якого складає 1 965 900 грн., тому він може забезпечити розмір аліментів набагато більше, аніж рекомендований розмір аліментів для дитини відповідного віку, а тому просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 100 000 грн.
Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Лагутін І.В. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про часткове визнання позовних вимог в розмірі 15 000 грн. В іншій частині позовних вимог просив відмовити. Обґрунтовуючи необхідність відмовити в частині задоволення позовних вимог представник відповідача посилався на те, що вказана сума, яку визнає позивач, з урахуванням рівності обов`язків матері і батька щодо утримання дитини (ст. 141 СК України) відповідає критеріям визначеним у ч. 2 ст. 182 СК України, а саме є необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
При цьому, представник відповідача наголосив увагу на те, що відповідач бере та має намір в подальшому брати участь у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України). Зокрема, придбання подарунків, забезпечення відпочинку для дитини, оплата витрат на гуртки, репетиторів, тощо, пов`язаних із розвитком здібностей ОСОБА_3 та ін.
Також представник відповідача в своєму відзиві зазначив про те, що відповідач не усувався та не усувається від участі у житті дитини, проводить з нею час, бере участь у її вихованні, безпосередньо забезпечує окремі потреби дитини, які остання в силу свого віку може визначити та озвучити батьку самостійно (кишенькові гроші, придбання окремих речей, одягу, аксесуарів тощо).
Тобто, батько бере участь в утримання дитини, не лише у вигляді щомісячної (починаючи з жовтня 2019 р.) сплати на користь позивача коштів у сумі 15 000,00 грн., але і безпосередньо, тому, на думку представника позивача, таке утримання хоч і не має характеру регулярного, однак має враховуватися під час розгляду справи.
В своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача також визнав, те що дитина з вересня 2019 проживає разом з матір`ю; відповідач на утримання дитини перераховує на рахунок позивача щомісяця 15 000 гр; відповідач сплачував відпочинок дитини та матері за кордоном у серпні 2020 року, а також наявний у нього високий рівень доходів та належність йому цінного майна (будинок із земельною ділянкою, автомобіль Мерседес).
Також в відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що на переконання відповідача, витрати на забезпечення гармонійного розвитку ОСОБА_4 , враховуючи її вік, а саме: майже 14,5 років, звички та вподобання, хобі та без врахування додаткових витрат (ст. 185 СК України), складають близько 30 000,00 грн. на місяць, половину з яких, згідно ст. 141 СК України, покриває і має намір в подальшому покривати відповідач. Крім того, будь-яке утримання дитини має бути розумним та враховувати її дійсні потреби, з урахуванням того, що дитина має бути готова до самостійного життя. На переконання відповідача та його представника, не буде сприяти духовному і моральному розвитку дитини відсутність розумних обмежень її витрат. Також у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що такі витрати як, «лікування, стоматолог 6 000 грн., репетитори, додаткові заняття, гуртки 20 000 грн., подорожі 20 000 грн. віднесено законом до додаткових витрат та не входять до складу аліментів. Інші види додаткових витрат, які не входять до складу аліментів, на думку представника відповідача, є взагалі надуманими та не підтверджуються матеріалами справи. Позивач порушує питання про стягнення аліментів на утримання дитини у сумі 100 000,00 грн. на місяць. За логікою законодавця, батько та мати мають брати однакову участь в утриманні дитини, в тому числі відносно фінансової складової такого утримання. То ж логічним є припущення, що витрати на утримання, складають близько 200 000,00 грн. на місяць, з яких позивач та відповідач мають покривати по половині - по 100 000,00 грн. Однак, якщо наявність доходів відповідача останнім не заперечується, то позивачем не підтверджено жодними належними та допустимими доказами її можливість брати участь в утриманні дитини та забезпечувати дитині заявлений ОСОБА_1 рівень життя. Тому представник відповідача зазначає, що з цього вбачається, що позивач ОСОБА_1 не має можливості брати участь в утриманні дитини на заявленому у позові рівні, натомість намагається перекласти на відповідача не лише повне утримання дитини, але, судячи із заявленої суми, ще і своє утримання, що є неприпустимим з огляду на наведені приписи сімейного законодавства.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, довірила представляти свої інтереси адвокату Репеті В.О.
Представник позивача адвокат Репетя В.О. в судовому засіданні підтримав позовну заяву в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, довірив представляти свої інтереси адвокату Лагутіну І.В.
Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Лагутін І.В. в судовому засіданні визнав позов частково у розмірі 15 000 гр., в іншій частині позовних вимог просив відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду міста Харкова від 18.08.2020 (а.с. 14-16).
Від даного шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).
Дитина мешкає разом з матір`ю, що також не заперечується сторонами.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з частиною другою, третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст. 182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За загальним правилом, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.
Визначаючи розмір аліментів у розмірі 100 000 грн. позивач посилалась на високий рівень матеріального забезпечення відповідача та високий рівень його доходів. Зазначений в позовній заяві рівень матеріального забезпечення та високий рівень доходу відповідачем не заперечувався, а тому вказані обставини, в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.
Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.
Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.
Згідно зі ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти.
Обов`язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення, керуючись при цьому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року за № 1078, з наступними змінами та доповненнями.
Положенням ст. 191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та / або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна.
Отже, суд, враховуючи відсутність даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей, прийшов до висновку про існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину.
При визначенні розміру аліментів на дитину у твердій грошовій сумі суд враховує, те що відповідач має високий рівень матеріального забезпечення та доходів, приймає участь у додаткових витратах на дитину, що позивачем не спростовано, відсутність на своєму утриманні інших осіб, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини.
При визначенні розміру аліментів суд також враховує те, що позивачем не надано доказів в повному обсязі, що саме такий рівень матеріального забезпечення необхідний для достатнього рівня фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного та соціального розвитку їх дитини, а також те, що такі витрати як подорожі, репетитори, гуртки, додаткові заняття , лікування, стоматолог віднесенні законодавством до додаткових витрат, в яких, як зазначив представник відповідача, відповідач добровільно приймає участь, та зазначене не спростовано представником позивача в судовому засіданні.
З огляду на викладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд частково задовольняє позовні вимоги та визначає розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 15 000 грн., щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 7, 13, 141, 265, 280 ЦПК України, ст. ст. 180-184, 191 СК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 «для ОСОБА_1 », зареєстрована : АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч ) грн. щомісяця, починаючи з 23.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття.
Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.
Рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 в межах суми 15000,00 (п`ятнадцять тисяч ) грн. за один місяць, підлягає негайному виконанню.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 «для ОСОБА_1 », зареєстрована : АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ).

Повний текст рішення виготовлений 16.12.2020.

Суддя: С.Л. Шаренко