№ 566/1298/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року смт.Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі : головуючого судді Феськова П.В.

при секретарі: Грановській М.Ю.,

за участю: представника позивача адвоката Драгана В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Млинів Рівненської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування житлового будинку частково недійсним та визнання права власності на спадкове майно за законом,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування житлового будинку частково недійсним та визнання права власності на спадкове майно за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , яка за життя заповіла для неї належні їй земельні ділянки. Після смерті матері відкрилась спадщина на земельні ділянки розміром 4,04 га, 0,47 га 2,91 га та на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вона вчасно прийняла спадщину після смерті матері - ОСОБА_3 за заповітом та за законом, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Чоловік померлої та її батько ОСОБА_4 від прийняття спадщини та від обов`язкової долі в спадщині відмовився. Її брат ОСОБА_2 спадщину за законом після смерті матері не приймав. Інших спадкоємців, що прийняли спадщину чи претендують на обов`язкову частку в спадщині після смерті її матері - ОСОБА_3 немає.

12 липня 2016 року приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу було заведено спадкову справу №88/2016 після смерті ОСОБА_3 .

В листопаді 2016 року від брата - ОСОБА_2 дізналась, що її батько - ОСОБА_4 , 24.10.2016 року подарував йому житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що ОСОБА_3 належала 1/2 частина вищезазначеного житлового будинку і спадщину після її смерті прийняла лише вона, проте не встигла оформити свої спадкові права на вказану частину житлового будинку, батько не мав права дарувати цілий житловий будинок її брату.

У зв`язку з цим просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області Моісєєвою А.В. 24 жовтня 2016 року в частині дарування Ѕ частини житлового будинку та Ѕ частини надвірних будівель і споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності Ѕ частини житлового будинку та Ѕ частини надвірних будівель і споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , а саме - на Ѕ частину житлового будинку та Ѕ частину надвірних будівель і споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 10 січня 2017 року відкрито провадження у справі. (а.с.37)

Ухвалою суду від 12 квітня 2017 року витребувано у приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу Рідченко О.Й. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 (а.с.59)

Ухвалою суду від 12.09.2017 року витребувано у приватного нотаріуса Млинівського районного нотаріального округу Моісєєвої А.В. другий примірник договору дарування спірного житлового будинку. (а.с.70)

16.09.2019 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу. (а.с.195)

В судове засідання 09.12.2020 року позивач не з`явилася. Представник позивача адвокат Драган В.П. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач та його представники в судове засідання 09.12.2020 року не з`явилися, звернулися до суду з письмовими клопотаннями, в яких повторно просили відкласти розгляд справи в зв`язку з їх перебуванням у відрядженнях у інших містах України. (а.с.267, 269).

В судовому засіданні 12.09.2017 року відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, вказавши, що позов безпідставний, пояснив, що батько і мати у 2013 році вирішили між собою, що спадкове майно поділять на половину між дітьми, дочці паї та земля, а сину будинок. Однак був складений лише заповіт на ім`я дочки. Коли матір померла, він не звертався із заявою про прийняття спадщини, оскільки батько ще був живий і він його доглядав. На момент відчуження будинку батько був одноосібним власником. Вважає, що позов безпідставний та просить відмовити у його задоволенні. (а.с.67-68)

У відзиві на позов вказали, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. У матеріалах справи відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, отже укладені правочини, стороною яких є ОСОБА_4 є законними, оскільки під забороною відчуження (арештом), обтяженнями нерухомого майна не перебували. Зазначає, що 03.10.2016 року ОСОБА_4 заповів відповідачу все майно, де б воно не перебувало та з чого б не складалося. З 2012 року з моменту державної реєстрації спору стосовно житлового будинку по АДРЕСА_1 між батьками не було. Окрім того, вказує, що строк позовної давності за вимогами ОСОБА_3 щодо визначення часток минув у 2015 році.

Суд, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, встановив наступне:

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 15 січня 2016 року, підтверджується, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №2 (а.с.9).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12.08.59 року батьками позивача є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . (а.с.7)

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №4 від 20.07.2016 року внаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_5 ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ». (а.с.8)

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 02.10.55 рокувнаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_4 ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с.10)

Як вбачається з копії заповіту, посвідченого секретарем виконкому Новосілківської сільської ради 11.03.2013 року та зареєстрованого в реєстрі за № 17 ОСОБА_3 заповіла належні їй земельні ділянки розміром 4,04 га, 0,47 га та 2,91 га, що знаходяться на території Новосілківської сільської ради своїй дочці ОСОБА_1 . (а.с.11)

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого повторно 07 грудня 2016 року, підтверджується, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 84 роки, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №7 (а.с.14).

Згідно довідки Новосілківської сільської ради від 11.11.2016 року на момент смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 проживав один за адресою: с.Новосілки Млинівського району Рівненської області. (а.с.16)

З технічного паспорта на домобудівлю вбачається, що індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 , рахується за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17-19).

Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.12.2012 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 . (а.с.26)

Як вбачається з копії заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Млинівського нотаріального округу Рівненської області 03.10.2016 року та зареєстрованого в реєстрі за № 433 ОСОБА_4 заповів усе належне йому майно, де б воно не було і з чого б не складалось своєму синові ОСОБА_2 . (а.с.115)

Як вбачається з копії договору дарування житлового будинку укладеного між ОСОБА_4 (далі - Даруватель) та ОСОБА_2 (далі - Обдаровуваний), посвідченого приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області Моісєєвою А.В. 24 жовтня 2016 року даруватель подарував обдаровуваному житловий будинок АДРЕСА_1 . (а.с.20)

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 72548374 від 08.11.2016 року вищевказаний будинок був зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень індексний номер 320723437 від 27.10.2016 року. (а.с.21-22)

Як вбачається із копії нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_4 від 15.01.2016 року, останній відмовився від обов`язкової частки в спадщині після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 дружини ОСОБА_3 . (а.с.189)

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як вбачається зі статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до змісту ст.1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст. 1261 ЦК України).

Матеріалами дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи №88/2016 заведеної після смерті ОСОБА_3 підтверджується, що 12.07.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 та отримала свідоцтва про право власності на земельні ділянки, зазначені в заповіті.

Аналіз наданих сторонами доказів, які були досліджені в судовому засіданні, дає суду підстави для наступних висновків.

Суд вважає, що спірне будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , належало батькам позивача та відповідача - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя відповідно до ст.ст.60, 61 Сімейного кодексу України. Суд не погоджується з твердженням позивача та його представника про те, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення ст.ст.120, 123 ЦК УРСР та ст..22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, а також Положення щодо майна колгоспного двору. Зазначені вище норми закону можуть застосовуватися щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року.

З дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , вбачається, що воно видано 07.12.2012 року (а.с.26)

Судом також встановлено, що після смерті матері позивача та відповідача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 спадщину прийняла її дочка позивач по справі ОСОБА_1 . Інші спадкоємці, в тому числі відповідач ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини після смерті матері не звертався.

Крім того, чоловік померлої ОСОБА_3 ОСОБА_4 відмовився від обов`язкової долі в спадщині після її смерті, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори. (а.с.189)

Суд вважає безпідставними твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що підпис у заяві про відмову від обов`язкової частки у спадщині від 12.07.2016 року , справжність якого посвідчена секретарем виконкому Новосілківської сільської ради Млинівського району Рівненської області, належить не його батьку ОСОБА_4 , оскільки спростовується висновком експерта від 27.09.2019 року № 1.1-247/19, згідно якого - «Рукописний текст (рукописні записи) у документі, у графі «підпис» виконано ОСОБА_4 . Підпис від імені особи ОСОБА_4 у документі, виконано особою, від імені якої він зазначений ОСОБА_4 » та показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 показаннями експерта Рівненського НДКЦ МВС України ОСОБА_11 (а.с.210-217)

За приписом ст..717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Зі змісту зазначеної вище статті ЦК України вбачається, що подаровано може бути лише майно, яке перебуває у власності дарувальника.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , який відмовився від обов`язкової частки у спадщині після смерті дружини ОСОБА_3 у визначений ст..1270 ЦК України шестимісячний строк, на час укладення договору дарування житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 - 24.10.2016 року належала Ѕ його частини.

З наведеного вище суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , при укладенні договору дарування житлового будинку 24.10.2016 року, знаючи, що він відмовився від обов`язкової частки у спадщині після смерті своєї дружини ОСОБА_3 та не є власником цілого будинковолодіння, надав нотаріусу неправдиву інформацію, вказавши про відсутність у третіх осіб прав щодо відчудженого житлового будинку.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Оскільки судом встановлено, що при укладенні спірного договору дарування від 24.10.2016 року було порушено цивільне право позивача - ОСОБА_1 , яка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 на майно, яке не входило до заповіту від 11.03.2013 року, а саме на Ѕ частину житлового будинку та Ѕ частину надвірних будівель та споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 , суд вважає наявними підстави для визнання договору дарування частково недійсним.

Разом з тим, суд вважає безпідставними та такими, що не узгоджуються з нормами ЦК України та СК України твердження відповідача щодо безпідставності позовних вимог, викладені ним у відзиві на позов та поясненнях. (а.с.10-114, 118-124)

На підставі 15, 203, 215, 328, 392, 717, 1217, 1258, 1261 ЦК України, ст.ст.60, 61 Сімейного кодексу України керуючись ст. ст. 14, 60, 208-209, 213-215 ЦПК України , суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування житлового будинку частково недійсним та визнання права власності на спадкове майно за законом задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області Моісєєвою А.В. 24 жовтня 2016 року в частині дарування Ѕ частини житлового будинку та Ѕ частини надвірних будівель і споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності Ѕ частини житлового будинку та Ѕ частини надвірних будівель і споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителькою АДРЕСА_2 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , а саме - на Ѕ частину житлового будинку та Ѕ частину надвірних будівель і споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 18 грудня 2020 року.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду до Рівненського апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: П.В.Феськов