Справа № 369/8213/20
Провадження № 2/369/3802/20
РІШЕННЯ

Іменем України

22.12.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючої - судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Мазурик Д.С.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, -

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17 вересня 1999 року між позивачем, ОСОБА_1 та Відповідачем, ОСОБА_3 , було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1410.

Від шлюбу сторони мають спільного сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 2018 року сімейне життя між Позивачем та Відповідачем поступово погіршувалося,, в кінці 2019 року Відповідач пішла з сім`ї, розпочала жити окремо в громадському шлюбі.

Водночас, спільний син, ОСОБА_4 лишився жити з Позивачем на його особистому утриманні.

З вересня 2019 року ОСОБА_4 став студентом ДВНЗ «Київський національний університет імені Вадима Гетьмана», що підтверджується копією договору про надання освітніх послуг за № 190292 від 30 серпня 2019 року.

Відповідно до п.1 Договору ОСОБА_5 навчається на денній формі навчання.

Відповідно до п. 10 Договору, вартість оплати становить 14 300 гривень, що вноситься посеместрово (тобто 28600 гривень на рік).

Крім цього, ОСОБА_5 проживає в Київській області (доказ - довідка про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру додається), відповідно, приїзд на навчання до м. Києва з урахуванням вранішньої та вечірньої складної транспортної обстановки на дорозі займає близько 4-5 годин на день.

Вказані обставини у поєднанні з денною формою навчання унеможливлюють його працевлаштування, та наділяють статусом особи, що потребує допомоги.

Позивач самотужки не має можливості повноцінно утримувати сина, оскільки крім оплати навчання сина, несе витрати щодо утримання нерухомого майна.

Крім цього, ОСОБА_5 рекомендовано відвідування басейну за медичними показниками.

В свою чергу, Відповідач моє офіційний дохід, працює в банківській сфері і має можливість надати матеріальну допомогу сину, який потребує такої допомоги у зв`язку з навчанням.

Враховуючи наявність постійного доходу та відсутності інших утриманців вважаємо за можливе просити суд визначити Відповідачу - ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини віл усіх видів доходу, з дня пред`явлення позову і закінчення ОСОБА_4 навчання.

Тому на підставі вищевказаного просив суд стягнути з Відповідача, ОСОБА_2 , РНОКПП ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, з дня пред`явлення позову і до досягнення сином 23 років або закінчення навчання.

Відповідач ОСОБА_2 направила на адресу суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому зазначила, не визнає позовні вимоги з наступних підстав. Дійсно, 17.09.1999 року позивач та відповідач уклали шлюб. Від шлюбу мають спільного сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 24.06.2020 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний.

У вересні 2019 року син, ОСОБА_4 , став студентом ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана». Вона в кінці 2019 року пішла з сім`ї та почала жити окремо, але продовжувала матеріально допомагати сину. Як зазначено вище, відповідач щомісячно надає матеріальну допомогу своєму сину, перераховуючи позивачу суми в розмірі приблизно 6 000 грн.

З позовної заяви незрозуміло, в чому саме полягає необхідність сплати відповідачем щомісячно суми в розмірі 16 000 грн. на навчання спільного сина.

Так само незрозуміло з позовної заяви, яка сума необхідна для потреб дитини під час навчання.

Таким чином, позивач не надав необхідних доказів, відповідно до яких потребує стягнення на його користь з відповідача 1/4 частини усіх видів доходу на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, а сума буде становити 16 000 грн.

Відповідач не заперечує продовжувати сплачувати 6000 грн. аліментів на утримання дитини, що продовжує навчатися, і надалі.

Це в свою чергу буде становити 1/10 частини усіх видів доходу відповідача, а не 1/4, як хоче позивач, тому у задоволенні позову просила відмовити.

У грудні 2019 року позивач до суду направив відповідь на відзив, який обґрунтований тим, що по перше, Відповідач «розпочала» надавати матеріальну допомогу синові лише після отримання примірника позовної заяви. Дійсно, жодної квитанції про надання матеріальної допомоги сину за 2019 рік та першу половину 2020 року Позивач надати не змогла, у зв`язку з їх відсутністю.

По друге, отримавши примірник позовної заяви. Відповідач під виглядом аліментів, частково сплатила компенсацію 1/4 частини грошових коштів за спільно набуте майно, яке залишилося у розпорядженні Відповідача. При цьому провела виплату на картку сина, щоб створити видимість турботи про добробут свого сина.

По третє, Відповідач зазначає, що не розуміє, нащо сину допомога у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу. Разом з цим, Відповідач не має інших утриманців, відповідно, може надавати гідну допомогу своєму єдиному сину, який завдяки допомозі батьків зможе зосередитися на навчанні та здобутті якісної освіти.

Твердження Відповідача про безпідставність пред`явленого позову є необгрунтованим, оскільки вона не надала доказів того, що надавала матеріальне утримання сину, який продовжує навчання до пред`явлення позову.

Аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу за умови відсутності інших утриманців не буде занадто обтяжливим для Відповідача.

Тому на підставі вищевказаного просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, представник позивача до суду направив заяву про слухання справи у відсутності позивача, в якій позовні вимоги свого довірителя підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом з`ясовано, що 17 вересня 1999 року між позивачем, ОСОБА_1 та Відповідачем, ОСОБА_3 , було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1410.

Від шлюбу сторони мають спільного сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Конвенції про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

За приписами ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З матеріалів справи вбачається, що з 01 вересня 2019 року ОСОБА_4 став студентом ДВНЗ «Київський національний університет імені Вадима Гетьмана», денної форми навчання, за спеціальністю «Кібербезпека», що підтверджується копією договору про надання освітніх послуг за № 190292 від 30 серпня 2019 року. Термін навчання - до 01 вересня 2023 року.

У період навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає з батьком ОСОБА_1 та перебуває на його утриманні. Відповідачка після досягнення сином повноліття матеріальної допомоги на його утримання у добровільному порядку не надає, хоча ОСОБА_4 її потребує.

Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами справи не досягнуто.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, зі змісту даного пункту постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стягуються на користь дитини незалежно від того, хто звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів.

Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідачкою ОСОБА_2 не надано суду відомостей про незадовільний стан її здоров`я, не наведено доказів на підтвердження того, що у неї є інші діти, окрім ОСОБА_4 , а також не надано доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. Отже, відповідачкою не доведено, що вона не в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання.

Ураховуючи наведене, а також можливість надання матір`ю ОСОБА_2 утримання синові, суд приходить до висновку про необхідність позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь її повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання.

За таких обставин суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 840,80 грн. в дохід держави.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 07 липня 2020 року і до закінчення ОСОБА_4 , навчання, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Дубас