Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5372/17 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л.М.
Категорія 63 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/5372/17 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації та житлово-побутової комісії Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа - Житомирська міська рада, про поновлення черги на квартирному обліку та скасування рішень

за апеляційною скаргою Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 грудня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Чішман Л.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив:

визнати нечинним протокол №5 спільного засідання адміністрації та житлової комісії Житомирської установи виконання покарань (№8) від 29.11.2016 року в частині перенесення черги квартирного обліку сім`ї ОСОБА_1 , 1958 року народження;

визнати нечинним протокол №2 спільного засідання адміністрації та житлової комісії Житомирської установи виконання покарань (№8) від 22.02.2017 року в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку та виключення із списків на отримання житла на підставі п.25 та п.п.1 п.26 Правил обліку громадян, які потребують покращення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Україні, поновити його в черзі на квартирному обліку на поліпшення житлових умов в Житомирській установі (№8);

визнати нечинним протокол №5 спільного засідання адміністрації та житлово комісії Житомирської установи виконання покарань (№8) від 29.11.2016 року в частині надання квартир ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , в будинку АДРЕСА_1 , виключивши їх із списків співробітників, які перебувають на квартирному обліку в Житомирській установі виконання покарань (№8) яким надається жила площа для постійного користування по списку загальної черги, надані на затвердження міської ради; стягнути з відповідачів на мою користь судові витрати, розрахунок яких буде надано суду.

В обґрунтування позову зазначав, що перебуває на черзі на поліпшення житлових умов в Житомирській установі виконання покарань (№8), де з 1979 року проходив службу та був звільнений в 2002 році у відставку (за віком). У двокімнатній, неприватизованій квартирі з житловою площею 27,2 м, окрім позивача проживають та зареєстровані ще троє чоловік, а саме: колишня дружина позивача - ОСОБА_8 , спільні діти - син ОСОБА_9 та донька ОСОБА_10 . У зв`язку з цими обставинами ОСОБА_1 перебуває на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов. З 26.02.1996 року позивача включено до списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлового приміщення, загальна черга №8, першочергова №78.

Проте, 29.11.2016 року під час спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань (№8) позивачу було відмовлено у наданні житлового приміщення (квартири), в зв`язку з відсутністю належної житлової площі, а саме: трикімнатної квартири, чим, на думку позивача, визнано не правомірність його перебування в списках на поліпшення житлових умов. Позивач вважає, що рішення комісії суперечить вимогам ст. 45 Житлового кодексу УРСР, ст. Закону України «Про міліцію» та постанови Ради Міністрів Української РСР Української республіканської ради професійних спілок про затвердження «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» від 11.12.1984 року №470. Житлова комісія проводилась формально, без представників житлової комісії міськради, які мали б змогу внести корективи, щодо законності розподілу житла. Позивач зазначив, що всі необхідні зміни до облікової справи в житлову комісію надавав своєчасно, що підтверджено також протоколом № 5, яким його не виключено із черги, а тільки відмовлено в наданні житла, мотивуючи відсутністю 3-х кімнатної квартири. Разом із тим, в список осіб, яким житлова комісія установи виділила житлову площу і направила список на затвердження міської ради, незаконно, поза чергою, виділено житло ряду осіб. Оскільки надання вказаним та іншим особам жилого приміщення без додержання порядку черговості суперечить чинному законодавству та порушує права позивача та права інших осіб, які перебувають у черзі на отримання житла, списки осіб яким житлова комісія установи виділила житлову площу і направила на затвердження міської ради не можуть бути чинними. Таким чином, позивач вважає, що рішення житлової комісії прийняте з порушенням вимог законодавства, чинного на момент його прийняття, порушує його права, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань (№8), оформлене протоколом №2 від 22 лютого 2017 року в частині, що стосується зняття з квартирного обліку та виключення зі списків на отримання житла ОСОБА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Державна установа «Житомирська установа виконання покарань (№8)», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що підставою для взяття ОСОБА_1 на квартирний облік став п.п. 7 пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР. Згідно пункту 25 Правил, з 01 жовтня по 31 грудня громадяни, які перебувають на квартирному обліку проходять щорічну перереєстрацію, в ході якої перевіряються їх облікові дані, при цьому вони зобов`язані надавати визначені переліком документи. В період з 26 лютого 1996 року по 15 липня 2014 року в порушення зазначених вимог ні ОСОБА_1 , ні члени його сім`ї вищевказаних документів до справи квартирного обліку не долучали та не поновлювали. В період з 15 липня 2014 року по 26 жовтня 2016 року громадянином ОСОБА_1 в порушення п. 25 Правил до справи квартирного обліку було долучено деякий перелік документів.

В апеляційній скарзі також зазначається, що згідно п.п. 2.1 п. 2 Постанови виконавчого комітету Житомирської обласної ради народних депутатів та президії Обласної ради професійних спілок від 07.01.1985 року № 4 встановлено, що мінімальний розмір житлової площі в області складає 6 кв.м. на кожного члена сім`ї і застосовується для взяття на квартирний облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов. При прийнятті на квартирний облік у 1996 році сім`я ОСОБА_1 із 4-ох осіб не потребувала і до цього часу не потребує поліпшення житлових умов, оскільки на кожного члена сім`ї припадає по 6,8 кв.м. житлової площі при нормі 6 кв.м. Тому враховуючи, що підставою взяття на облік ОСОБА_1 та членів його сім`ї згідно заяви від 06.02.1996 року і протоколу спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії установи від 26.02.1996 року було проживання в одній кімнаті осіб різної статі старше 9-ти років, то з моменту розірвання шлюбу ОСОБА_1 з дружиною така підстава перебування на обліку відпала, оскільки колишня дружина ОСОБА_8 може проживати в одній кімнаті разом з дочкою ОСОБА_10 , а в другій кімнаті ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_9 . У зв`язку з чим та на підставі п.п. 1 п. 26 Правил ОСОБА_1 знято з квартирного обліку та виключено із списків на отримання житла.

Крім того в апеляційній скарзі зазначено, що на момент подачі позовної заяви до суду ОСОБА_1 документи, передбачені п.25 Правил не поновив та до установи з будь-якими заявами та проханнями не звертався.

В суді апеляційної інстанції представник Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)» Іванюк А.М. доводи, наведені в апеляційній скарзі, підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечив, надав пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві.

Інші учасники процесу до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Зазначене не є перешкодою для розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з 1996 року ОСОБА_1 не приватизував та іншим чином власне житло не отримав, розраховував на отримання житла відповідно до черги, законних підстав для зняття його з черги не встановлено, а тому суд вважав неправомірним позбавлення ОСОБА_1 права на отримання житла та задовольнив позовні вимоги в частині визнання протиправним рішення спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань (№8), оформлене протоколом №2 від 22 лютого 2017 року, що стосується зняття з квартирного обліку та виключення зі списків на отримання житла.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що спільним засіданням адміністрації, профкому і житлово-побутової комісії установи ЯУ 309/179 ОСОБА_1 разом із сім`єю у складі 4 чоловіки був взятий на квартирний облік з 26.02.1996 року в загальну чергу, на підставі п. 7 п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР як такий, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 у двокімнатній квартирі жилою площею 27,2 кв.м., де в одній кімнаті проживають особи різного статі - дочка 12 років, син 6 років (т. 1 а.с. 30).

З урахуванням пільги ст. 22 Закону України «Про міліцію» ОСОБА_1 включений до списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житлового приміщення з 26.02.1996, загальна черга №83, першочергова №78 (т.1 а.с.5).

29.11.2016 року на спільному засіданні житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань (№ 8) було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в наданні квартири у зв`язку з відсутністю житлової площі яку потребує, а саме трьохкімнатної квартири на підставі п.п. 1 пункту 54 Правил обліку громадян, які потребують покращення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, що підтверджується витягом з протоколу №5 (т. 1, а.с. 5).

У протоколі спільного засідання житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань (№ 8) від 30.05.2017 року було уточнено формулювання підстави для відмови у наданні квартири, зокрема, зазначено додатково, що при постановці на квартирний облік на підставі пп.7 п.13 Правил та на даний час сім`я ОСОБА_1 не потребувала і не потребує поліпшення житлових умов та зазначено, що на час постановлення на квартирний облік у 1996 році на кожного члена сім`ї ОСОБА_1 припадало 6,8 кв.м. житлової площі при нормі 6 кв.м. Комісією також зазначено, що оскільки підставою взяття на квартирний облік ОСОБА_1 та членів його сім`ї було проживання в одній кімнаті осіб різної статі, то з моменту його розлучення така підстава перебування на квартирному обліку відпала, оскільки колишня дружина ОСОБА_1 може проживати в одній кімнаті з дочкою ОСОБА_11 , а в другій кімнаті може проживати ОСОБА_1 з сином. Окрім того зазначено, що ОСОБА_1 в порушення п.25 Правил жодного разу не поновлював документи на дружину та дітей. Усе зазначене є підставою для зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку та виключення з черги (т. 2, а.с. 49).

Засіданням житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань (№8) 22.02.2017 року (протокол №2 від 22.02.2017 року) ОСОБА_1 знято з квартирного обліку та виключено зі списків на отримання житла на підставі п. 25 та п.п. 1 п. 26 Правил обліку громадян, які потребують покращення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Україні (т. 1, а.с. 6, т.2 а.с.45).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проживає у двохкімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , разом із колишньою дружиною - ОСОБА_8 , дочкою - ОСОБА_12 , сином - ОСОБА_9 (т. 2, а.с. 25).

Відповідно до Інформаційної довідки №71696125 від 28.10.2019 року за ОСОБА_1 нерухомого майна не зареєстровано (т. 2, а.с. 34).

Зі змісту довідки Управління Житлового господарства Житомирської міської ради від 20.10.2016 року №3-12-16 ОСОБА_1 не використав право на приватизацію державного житлового фонду у м. Житомирі (т. 2, а.с. 35).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Так, суд виходив з положень Основного Закону - Конституції України, відповідно до ст. 47 якого кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Питання взяття на облік та зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, врегульовано у Житловому кодексі Української РСР та Правилах обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 (далі - Правила).

Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю ( ст. 31 ЖК УРСР).

Відповідно до ст. 37 ЖК УРСР облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання.

Пунктом 29 Правил передбачено право громадянина перебувати на квартирному обліку за місцем попередньої роботи у випадку виходу на пенсію.

Частиною 2 ст. 40 ЖК УРСР передбачено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Тобто перелік підстав зняття з квартирного обліку є вичерпним.

Згідно ст. 47 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

Відповідно до підпунктів 1, 7 пункту 13 Правил на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами; які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати).

Постановою виконавчого комітету Житомирської обласної Ради народних депутатів та президії обласної ради професійних спілок від 07.01.1985 року «Про ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в області» встановлено мінімальний рівень забезпеченості жилою площею на одного члена сім`ї 6 кв.м. (застосовується при постановці громадян на квартирний облік).

Вирішуючи питання про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку та виключення зі списків на отримання житла житлово-побутова комісія посилалась, зокрема, на п. 25 Правил.

Пунктом 25 Правил передбачено, що виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи, організації щороку в період з 1 жовтня по 31 грудня проводять перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. Зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, адміністрації підприємства, установи, організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету, провадяться після прийняття рішень цими органами. Про внесені зміни заінтересованим особам направляється письмове повідомлення.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що пункт 25 Правил містить положення про порядок проведення перереєстрації громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані, однак не є самостійною підставою для зняття громадянина з квартирного обліку.

З огляду на наведене суд першої інстанції, дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, про те, що посилання відповідача на вказаний пункт є безпідставним, оскільки він не містить положень на підставі яких громадяни могли бути виключені зі списків на отримання житла.

Згідно п. 26 Правил, який кореспондується з ч.2 ст. 40 ЖК України, громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік; 6) скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що стороною відповідача не доведено того, що у позивача поліпшились житлові умови та він не потребує їх поліпшення та така потреба відпала.

Так, у позивача не збільшилась житлова площа, не зменшилась сім`я внаслідок фактичного вибуття члена сім`ї з втратою права на це житлове приміщення, не відбулося інших змін, які вказували б на поліпшення житлових умов позивача.

В оскаржуваних рішеннях не визнано, що ОСОБА_1 22.02.1996 року був необґрунтовано включений до відповідного списку, а тому зняття його з квартирного обліку та виключено зі списків на отримання житла на підставі зазначених відповідачем положень, є безпідставним.

Аргументи наведені в апеляційній скарзі щодо незгоди з частковим задоволенням позову були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, з яким погодилась колегія суддів, а тому відсутні підстави додатково відповідати на ті ж самі доводи відповідача.

Разом з тим колегія суддів вважає, що доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі щодо розподілу судових витрат є обгрунтованими.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено, що із фактично пред`явлених трьох позовних вимог немайнового характеру, судом задоволено одну позовну вимогу. А тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 213,33грн. (640:3).

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, а сума стягнутого судового збору з Державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№8)» на користь ОСОБА_1 підлягає зменшенню з 640грн. до 213,33грн.

В решті рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№8)» задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 грудня 2019 року змінити в частині судових витрат, зменшити розмір судових витрат, стягнутих з Державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№8)» на користь ОСОБА_1 з 640грн. до 213,33грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.02.2020.

Головуючий Судді