Провадження № 2/359/2867/2020
Справа № 359/8192/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Муранова-Лесів І. В., вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

встановив:

19.10.2020 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява від імені ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя, в якій позивач просить: здійснити поділ майна квартири та виділити в натурі Ѕ частки із квартири, розташованої за адресом: АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за позивачем ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири та виділити в натурі Ѕ частки із квартири, розташованої за адресом: АДРЕСА_1 .

Одночасно до позовної заяви додано заяву від імені ОСОБА_2 про забезпечення позову, в якій заявник просить: накласти арешт на квартиру, розташовану за адресом: АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

Обидві заяви підписані від імені ОСОБА_3 .

З долучених до позовної заяви доказів встановлено, що позивач (заявник) змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_3 , що встановлено рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області 16 березня 2019 року та постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права особистої власності на квартиру.

Свої вимоги ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що до Бориспільського міськрайонного суду направляється позовна заява ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя квартири та виділу в натурі Ѕ належної ОСОБА_7 частки квартири. Предметом спору по даній справі є квартира, що була набута під час шлюбу та є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, та що є підстави вважати що спірна квартира може бути без згоди позивача відчужена на користь третіх осіб, що у може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вивченням заяви та доданих до неї документів, матеріалів цивільної справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Зміст та форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, до заяви додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно.

Згідно ч. 1 ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів цивільної справи № 359/1352/20 встановлено, що 19.10.2020 ОСОБА_8 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя квартири та виділ у натурі частки квартири, що розташована за адресом: АДРЕСА_1 (а.с. 2-6).

На підтвердження факту набуття права власності на квартиру у період шлюбу з ОСОБА_5 , за яким зареєстровано право власності на квартиру, позивачем надано ряд письмових доказів, в тому числі постанову Київського апеляційного суду Київської області від 12 березня 2020 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_5 та залишено без змін рішення бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2019 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права особистої власності на квартиру.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 17.01.2012 року виконавчим комітетом Бориспільської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 26.12.2011 №1456, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Приймаючи до уваги, що позивачем пред`явлено позов про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частину квартири, право власності на яку зареєстровано за відповідачем, і з долучених до позовної заяви документів вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, приходжу до висновку, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову в частині накладенні арешту на зазначене заявником нерухоме майно слід визнати обґрунтованою та задовольнити шляхом накладення арешту на спірну квартиру, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, у разі відчуження вказаного майна. Про наявність такого ризику вказує в своїй заяві позивач.

Водночас, в частині заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо квартири, вжиття такого виду забезпечення заявником не конкретизовано та жодним чином не обґрунтоване, та не може бути задоволено, оскільки вжиття такого виду забезпечення може призвести до необґрунтованого та необмеженого порушення права відповідача (членів його сім`ї) на володіння та користування спірною квартирою та утримання її в належному стані.

За змістом п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується за виконавчим документом про накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог та що підлягають негайному виконанню.

Крім того відповідно до ч. 7 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Частино 2 ст. 154 ЦПК України визначено, що зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до п. 1,2 ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

При цьому відповідно до ч. 5 даної статті розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав зустрічного забезпечення, оскільки відсутні будь-які належні докази того, що позивач не має на території України майна в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків, а також що майновий стан позивача або його дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 353 -355 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

В межах виконання даної ухвали визначити, що :

-стягувачем є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКППФО НОМЕР_1 ;

-боржником ОСОБА_5 , (дата народження в матеріалах позову відсутня), адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКППФО НОМЕР_2 .

Ухвала судді набирає законної сили з моменту її винесення 20 жовтня 2020 року і підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Роз`яснити, що відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується за виконавчим документом про накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог та що підлягають негайному виконанню.

Копію даної ухвали відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України направити, для відома та виконання, учасникам справи та Бориспільському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), 08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях б. 63.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Муранова-Лесів