Провадження № 2-о/643/805/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020Московський районний суд м.Харкова у складі:

судді Єрмак Н.В.,

за участю секретаря Петрової О.С.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Нежельської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , якому визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання із ОСОБА_2 , а також з її дітьми: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб, стосовно кримінального провадження № 0003425 за ч. 1 ст. 122 КК України, питань, пов`язаних із розірванням шлюбу, а також похідних з цього питань, таких як поділ майна чи стягнення аліментів. Обмежувальний припис видати строком на 6 місяців.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що вона з 21.09.2018 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 . Разом з сином та донькою від першого шлюбу вони мешкають за адресою: АДРЕСА_1 .

02.07.2020 за вказаною адресою, на ґрунті особистих неприязних взаємовідносин, між сторонами виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 спричинив заявнику середньої тяжкості тілесні ушкодження.

З огляду на зазначене та наявності, на думку заявника, неодноразового фізичного насильства, що чинить ОСОБА_3 відносно неї та дітей, вважає, що вона є жертвою домашнього насилля, а тому звертається до суду з дійсною заявою.

Заявник та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, оскільки вважають, що на заявника поширюється дія Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Просить суд видати обмежувальний припис строком на 6 місяців, в тому числі заборонити ОСОБА_3 перебувати за місцем фактичного мешкання заявника.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник заінтересованої особи - адвокат Нежельська О.С. в судовому засіданні надала письмові заперечення, в яких проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису заперечувала.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 та заінтересована особа ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2018 року.

Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії витягу з ЄРДР, 03.07.2020 року за заявою ОСОБА_2 слідчим Московського відділу поліції ГУ НП в Харківській області було внесено відомості до ЄРДР № 0003425 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі - Закон № 2229-VIII). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Частиною другою ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).

Статтею першою Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема:

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать:

1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону № 2229-VIIIрішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом Закону № 2229-VIII.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Закон № 2229-VIII визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Так, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису потрібно встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях(стаття 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що між сторонами існують неприязні відносини, часто виникають конфліктні ситуації з різних причин .

Вказана квартира належить подружжю на праві спільної сумісної власності та ОСОБА_3 не має іншого житла для проживання, крім цієї квартири.

Оцінюючи визначені законом обставини, на підставі яких можливо видати обмежувальний припис, суд дійшов висновку, що не можна позбавити ОСОБА_3 права на його проживання у квартирі, в якій він проживає, та яка перебуває у його спільній сумісній власності, отже, позбавити ОСОБА_3 конституційного права на власність та житло, оскільки іншого житла він не має.

В обґрунтування заяви заявник посилалася на її неодноразові звернення до правоохоронних органів щодо проявів домашнього насильства зі сторони ОСОБА_3 .

Разом з цим, у матеріалах справи відсутній вирок про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_2 у будь-якій його формі.

Конфлікт, що мав місце 02.07.2020 року між заявником та заінтересованою особою не може бути розцінений судом як факт домашнього насильства, а відносини між чоловіком та дружиною, які не можуть мирно вирішити питання, щодо порядку користування квартирою, не є такими, за умови яких суд прийшов би до висновку про наявність домашнього насильства та необхідність застосування відносно ОСОБА_3 обмежувальних приписів з метою протидії домашньому насильству відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчить лише про неприязні стосунки між ними.

Заходи тимчасового обмеження прав, які просить застосувати заявник, зводяться до позбавлення ОСОБА_3 конституційного права на житло.

За таких обставин, заходи тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, на які посилається заявник відповідно до частини другої статті 26 Закону 2229-VIII, не можуть бути визнані пропорційними з урахуванням обставин цієї справи.

Конфлікт, який мав місце 02.07.2020 року є єдиним зафіксованим фактом вчинення відносно заявника фізичного насильства, інших доказів наявності систематичного прояву фізичного або іншого насильства з боку ОСОБА_3 суду не надано.

Оскільки заявник не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства у розумінні Закону, а судом не встановлено ризиків настання насильства у майбутньому, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259,294,350-1 - 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви про видачу обмежувального припису відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ Єрмак Н.В.