Провадження № 2-ві/522/31/20
Справа № 522/2119/19
УХВАЛА

22 грудня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адв. ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Науменко А.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання недійсним і скасування свідоцтва, визнання незаконним і скасування рішення про реєстрацію права власності, визнання на підставі набувальної давності права спільної сумісної власності, визнання права постійного користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Приморського районного суду міста Одеси Науменко А.В. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання недійсним і скасування свідоцтва, визнання незаконним і скасування рішення про реєстрацію права власності, визнання на підставі набувальної давності права спільної сумісної власності, визнання права постійного користування квартирою.

18 грудня 2020 року до канцелярії суду, представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Власенко Русланом Григоровичем подано заява про відвід судді. Вказана заява мотивована незгодою із процесуальними діями головуючого, зокрема щодо розгляду клопотань про застосування положень «Європейської конвенції про здійснення прав дітей», а також щодо розгляду клопотання про повернення у цій справі на стадію підготовчого провадження, оскільки головуючий розглянув клопотання протокольною ухвалою, та заявив, що повернення до стадії підготовчого провадження не передбачене нормами ЦПК України. У зв`язку з чим, заявив про недовіру до суду.

Ухвалою суду від 18.12.2020 року провадження у справі зупинено та заяву представника ОСОБА_1 адв. ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Науменко А.В. передано на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України.

У порядку авторозподілу головуючою суддею було визначено с. Домусчі Л.В. та матеріали заяви були передані судді 21.12.2020 року.

Пунктами сьомим та восьмим статті 40 ЦПК визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись із заявою про відвід судді, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст.37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (п.3 ст.46 ЦПК).

За умовами ч.3 ч.4 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч.5 ст.36 ЦПК України).

Розглянувши питання, з точки зору національного закону - ст. 36 ЦПК України, в контексті ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо безсторонності суд зазначає наступне:

- суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне;

- слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28 листопада 2002 року, а також рішення у справах проти України: «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06 жовтня 2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року, п.п.103,107).

Крім того, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можу бути підставою для відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду (п.5 ст.39 ЦПК).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді Науменко А.В. та є недоведеними. Водночас, не згода представника позивача із процесуальними діями судді не є підставою сумніватись в об`єктивності та неупередженості головуючої та не є підставою для відводу, передбаченими положеннями чинного законодавства. Оскарження останніх здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Інших доказів на обґрунтування заяви про відвід судді заявником не надано.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, недоведені, не викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючого судді при вирішенні цивільної справи, тому приходить до висновку про необґрунтованість заяви представника позивача ОСОБА_1 адв. ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 адв. ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Науменко А.В..

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адв. ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Науменко А.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання недійсним і скасування свідоцтва, визнання незаконним і скасування рішення про реєстрацію права власності, визнання на підставі набувальної давності права спільної сумісної власності, визнання права постійного користування квартирою.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили із моменту її підписання суддею.

Суддя Домусчі Л.В.