Справа № 216/5750/20
У Х В А Л А

02 листопада 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чорний І.Я., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до держави Україна в особі: Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг) щодо справи № 216/3925/20 та про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

03.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до держави Україна в особі: Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг) щодо справи № 216/3925/20 та про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19.10.2020 року визначена підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі: Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг) щодо справи № 216/3925/20 та про відшкодування моральної шкоди Жовтневому районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Дослідивши матеріали позовної заяви на предмет її відповідності вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України, приходжу до висновку, що її слід залишити без руху враховуючи наступні обставини.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Так, позивач звертаючись до суду в позовній заяві не зазначає ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідачів.

Не зазначає спосіб захисту своїх прав або інтересів, передбаченого законом, який позивач просить суд визначити у рішенні. Крім того позов подано до кількох відповідачів, позивачем не викладено зміст позовних вимог щодо кожного з них.

В позовній заяві не викладено обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначені докази, що підтверджують вказані обставини. Крім цього до позову не долучено жодного письмого документу в підтвердження позовних вимог, а також відсутнє посилання позивача на відсутність таких документів та/або не можливість їх надання.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК Україн. У ній, зокрема, має бути зазначено й висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Разом з цим, позивач просить стягнути із Держави Україна моральну шкоду, однак в позові не викладено обставин та змісту цієї позовної вимоги, зокрема, в чому полягає моральна шкода, якими саме діями чи бездіяльністю завдана моральна шкода та яким чином розрахований розмір зазначенаої моральної шкоди, із посиланнями на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивач повинен навести докази на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. Крім того, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Крім того, позивач в позовній заяві посилаючись на Закон України "Про захист прав споживачів", зазначає, що він є споживачем послуг, які йому надають усі без винятку державні установи і їх службовці, а тому він звільнений від сплати судового збору.

З даного приводу слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Відповідно до п. 23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та навести обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Проте в поданій позовній заяві ОСОБА_1 відсутнє таке обґрунтування позовних вимог з посилання на відповідні обставини.

Також позивачем в позовній заяві не зазначено підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цих ж відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Приймаючи до уваги, що зазначені недоліки не дають можливості відкрити провадження по справі, суддя вважає необхідним, у відповідності до вимог ст. 185 ЦПК України позов залишити без руху, надавши позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись т.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до держави Україна в особі: Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг) щодо справи № 216/3925/20 та про відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в мотивованій частині ухвали недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення наведених в ухвалі недоліків у встановлений строк, позовна заява буде вважатись не поданою і підлягає поверненню позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвала складена та підписана 02 листопада 2020 року.

Суддя І. Я. Чорний