Справа № 359/7618/20
Провадження № 2/359/2769/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

28 вересня 2020 року представник позивача адвокат Вітківська Ю.М. звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, яким просить: визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 залишила заповіт від 05 березня 2008 року відповідно якого, земельну ділянку, розташовану на території Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області заповіла дочкам : ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У зв`язку з неохопленням заповітом усього майна, що ввійшло до складу спадщини, спадкування належного спадкодавцю житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється за законом. Спадкоємцями ОСОБА_2 за законом першої черги є її дочки : ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Від прийняття спадщини після ОСОБА_2 відмовились ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. Позивач ОСОБА_1 в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після ОСОБА_2 у встановленому законом порядку. Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 липня 2020 року на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , на якій знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. Однак, державним нотаріусом Скрипкою А.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 липня 2020 року, якою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний житловий будинок. З цих підстав позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав на спадкове майно з позовом про визнання права власності на вказане домоволодіння.

Ухвалою суду від 29 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

В судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились.

Від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги повністю підтримала та просила задовольнити.

Від відповідача Ревненської сільської ради Київської області надійшла заява, якою просили розгляд справи проводити без участі їхнього представника, поклались на думку суду при вирішенні спору.

Дослідивши подані заяви та матеріали справи, в тому числі належним чином завірену копію спадкової справи за № 451/2017 відкритої після смерті ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Приписами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року (серія А, № 303А, п. 2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 16 травня 2017 року виконавчим комітетом Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 11).

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 склала заповіт від 05 березня 2008 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Ревненської сільської ради Бориспільсь-кого району Київської області Левун В.В., зареєстрований в реєстрі за № 41. Відповідно даного заповіту, ОСОБА_2 земельну ділянку, розташовану на території Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області заповіла дочкам : ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 10).

У зв`язку з неохопленням заповітом усього майна, що ввійшло до складу спадщини, спадкування належного ОСОБА_2 житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється за законом.

Спадкоємцями ОСОБА_2 за законом першої черги є її дочки : ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовились від прийняття спадщини після ОСОБА_2 , що підтверджується заявами, поданими ними особисто до Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області (а.с. 36).

Родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 12) та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 6 від 14 вересня 2018 року (а.с. 13).

Позивач ОСОБА_1 в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після ОСОБА_2 у встановленому законом порядку.

25 липня 2020 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1995 га, кадастровий план :01:008:0045, розташовану на території АДРЕСА_1 , належної померлій ОСОБА_2 (а.с. 14).

Також, 25 липня 2020 року державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Скрипкою А.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1019/02-31, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана відмова обґрунтована відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок (а.с. 22).

Згідно виписки з погосподарської книги, виданої Ревненською сільською радою Бориспільського району Київської області за № 02-30-505 від 23 вересня 2020 року, особовий рахунок № НОМЕР_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 відкритий на ім`я ОСОБА_2 . Власник будинку ОСОБА_2 (а.с.21).

27 листопада 2018 року КП БРР БР БТІ на ім`я ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який побудований в 1975 році (а.с. 16-20).

З наявних в матеріалах справи документів встановлено, що спору про спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , немає. Доказів протилежного суду не надано.

Спірні правовідносини регулюються книгою шостою Цивільного кодексу України «Спадкове право». Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1220, 1223 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1, 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно абз.3 ч.2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частиною 4 ст. 3 зазначеного Закону вказано, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Відповідно вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов`язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця ОСОБА_2 виникло право власності на вказаний житловий будинок.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , яка прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, набула право власності на дане майно в порядку спадкування з моменту відкриття спадщини.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідності ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Зважаючи на вказане, суд вважає доведеними обставини, зазначені в позовній заяві, а відтак наявні підстави для її задоволення.

Відповідно вимог ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, в мотивувальній частині позову (абз. 9 стор. 6) представник позивача просила не стягувати з відповідачів понесені нею судові витрати та віднести на рахунок позивача, у зв`язку з чим суд лишає їх за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абз.3 ч.2 ст.331, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України, п.2 ч.1 ст.258, ч.3 ст.259, ст.ст.263-265 та ст.268 Цивільного процесуального України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Ревненської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий 12 березня 2002 року Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, адреса зареєстрованого місця проживання : АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 09 грудня 2020 року.

Суддя Яковлєва Л.В.