справа № 566/646/19
провадження 2/566/64/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

у складі:

одноособово - головуючого судд Лободзінського А.С.,

при секретарі судового засідання - Драган Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Млинівського районного нотаріального округу Моісєєва Алла Володимирівна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Млинівського районного нотаріального округу Моісєєва Алла Володимирівна, в якому просила визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 16 жовтня 2018 року та посвідчений приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Моісєєвою А.В..

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що її бабуся ОСОБА_3 не складала оспорюваний заповіт, оскільки з вересня 2018 року безвиїзно проживала у неї в АДРЕСА_1 , де й померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так-як її мати - ОСОБА_4 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2 , то в силу положень ч.1 ст.1266 ЦК України вона, позивач, мала б спадкувати після смерті ОСОБА_3 за правом представлення. Перед смертю бабця тривалий час хворіла і знаходилась у безпорадному стані через перенесений інсульт, потребувала медичної допомоги та стороннього догляду, в силу чого, фізично не могла скласти оспорюваний заповіт. При цьому, паспорт бабусі знаходився у її сина ОСОБА_5 , який, як вважає, і скористався ним для підроблення заповіту.

Відповідач ОСОБА_2 в адресованому до суду письмовому клопотанні просила залишити позов ОСОБА_1 без розгляду. Проти позову заперечувала, посилаючись на відсутність предмета спору між нею і позивачкою, оскільки від прийнаття спадщини за заповітом відмовилась, що підтвердила документально. Відтак зазначала, що будь-якого цивільного права позивача не порушувала. Крім цього, пояснила, що сама ОСОБА_1 не подавала заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , у зв"язку з чим вказує на те, що у неї відсутнє цивільне право/ право на спадкування/ за захистом якого вона звернулася.

Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду відмовлено.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного. Так, відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно частини першої даної статті заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У своєму Рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004 р. Конституційний суд України визначив основні ознаки охоронюваного законом інтересу, як правового феномену, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Виходячи з наведених норм матеріального і процесуального закону, а також Рішення Конституційного суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 р. вбачається, що позивач ОСОБА_1 є тією заінтересованою особою в розумінні ч.2 ст.1257 ЦК України, яка звертаючись із даним позовом відстоює своє прагнення до реалізації права на спадкування після смерті бабусі ОСОБА_3 . Тобто в даному випадку вона звертається за захистом свого інтересу як спадкоємиці ОСОБА_5 за правом представлення, спрямованого на те, щоб спадкування після смерті ОСОБА_5 відповідало волевиявленню спадкодавця та вимогам закону в цій сфері суспільних відносин.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов підтримала з наведених у позовній заяві підстав. Суду додатково пояснила, що за 10-12 днів до смерті ОСОБА_6 , яка приходиться їй бабцею, остання проживала у неї, ОСОБА_1 , у АДРЕСА_1 . В силу перенесеного бабцею інсульту ще в червні 2018 року, стан її здоров"я у жовтні 2018 року значно погіршився, у зв"язку з чим, з 14.10.2018 року їй було призначено лікування. Бабця розмовляти не могла, а спілкувалася лише мовою жестів. Лікували ОСОБА_6 медикаментозно ( ін"єкції, крапельниці) за місцем її проживання, вдома, у АДРЕСА_1 .. Догляд за ОСОБА_6 здійснювався нею і її чоловіком, а в період їх відсутності сусідкою ОСОБА_7 , аж до смерті бабці. Стверджує, що за цей період часу ОСОБА_6 не залишала квартиру, відтак заперечує, що вона могла скласти заповіт у нотаріуса.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду показала, що є сусідкою ОСОБА_1 , оскільки проживає з нею в одному під"їзді багатоквартирного будинку у АДРЕСА_2 . Вона допомагала ОСОБА_1 здійснювати догляд за ОСОБА_5 , коли остання знаходилась на роботі. Свідок підтвердила, що ОСОБА_5 за становм здоров"я не могла самостійно пересуватись і розмовляти, а лише жестами показувала про свої потреби. Також, свідок підтвердила, що до ОСОБА_5 навідувалась медсестра, яка робила необхідні медичні процедури.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що проживає по сусідству з ОСОБА_1 . Свідок особисто бачила, що приблизно з 01.09.2018 року у неї проживала її бабуся ОСОБА_3 , яка за станом здоров"я потребувала сторонього догляду та медичної допомоги. Свідок, маючи медичну освіту та практичний стаж роботи за фахом, на прохання ОСОБА_1 вимірювала ОСОБА_9 тиск, робила медичні маніпуляції за призначенням лікаря, зокрема впродовж 10 днів внутрішньом"язеві ін"єкції. Це відбувалось перед смертю ОСОБА_5 , однак в який точно період часу, свідок не пам"ятає. Свідок підтвердила, що бабуся була не контактною для розмови та безпорадною і не бачила, щоб ОСОБА_5 кудись возили перед смертю.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показала, що є знайомою матері відповідача ОСОБА_2 .. Знає також позивача ОСОБА_1 та знала покійну ОСОБА_3 . Свідку відомо, що до дня смерті ОСОБА_5 за нею по черзі доглядали її онуки ОСОБА_11 , а потім ОСОБА_1 . На момент перебування ОСОБА_5 в с. Пекалів Млинівського району у ОСОБА_11 , чула особисто, як ОСОБА_5 висловлювала намір залишити свій будинок у спадок для ОСОБА_2 .. Свідок не пригадує точної дати, однак в один із осінніх днів 2018 року її запросила мати ОСОБА_2 - ОСОБА_12 , прийти до нотаріуса, щоб посвідчити заповіт від імені баби ОСОБА_5 , на що вона погодилась, оскільки товаришує з ОСОБА_12 і довіряє їй. У приватного нотаріуса Млинівського нотаріального округу Моісєєвої А.В. при складанні і посвідченні заповіту були присутні вона - свідок, ОСОБА_12 і ще двоє свідків / ОСОБА_13 та ОСОБА_14 /. Після оформлення і зачитування тексту заповіту нотаріусом, вона підписала заповіт у присутності нотаріуса та свідків. Водночас свідок суду показала, що під час зазначеної процедури ОСОБА_5 присутня не була і в той день свідок її у нотаріуса та й взагалі не бачила. Перед тим в останнє вона бачила ОСОБА_5 ще коли вона проживала у ОСОБА_11 в с. Пекалів Млинівського району Рівненської області.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 підтвердив, що дійсно був запрошений до приватного нотаріуса Млинівського нотаріального округу Моісєєвої А.М., як свідок, для посвідчення заповіту від імені ОСОБА_5 . Свідок погано пам"ятає події, у зв"язку з чим давав суперечливі показання, в яких зазначав, що дійсно бачив на вулиці у автомобілі біля офісу нотаріуса жінку від імені якої складався заповіт. Однак, чи зачитувався їй текст заповіту вголос у присутності двох свідків та свідка ОСОБА_10 та в якій послідовності вчинялися усі ці дії свідок достовірно показати не зміг, в тому числі не зміг показати чи підписувала заповіт сама ОСОБА_5 , або ж за неї заповіт підписувався іншою особою, зазначивши, що взагалі мало що пам"ятає з того часу, оскільки пройшло вже два роки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду підтвердила, що була учасником складання та посвідчення заповіту від імені ОСОБА_3 . Свідок показала, що ОСОБА_3 знаходилася в салоні автомобіля та в кабінет до нотаріуса разом із іншими особами, які були запрошені для посвідчення заповіту не піднімалася. Заповіт в присутності ОСОБА_5 для неї не зачитувався. Осіб, які були запрошені разом з нею для посвідчення даного заповіту, свідок ОСОБА_14 назвати не змогла. Підписавши заповіт, вона пішла у своїх справах. Також, суду показала, що мало що пам`ятає, так як з того дня пройшло вже досить багато часу.

Заслухавши пояснення позивача її преставника, допитавши свідків та дослідивши надані сторонами письмові докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно правової позиції ВСУ, викладеної у постанові від 6 вересня 2017р. по справі № 6-2424цс16 при встановленні нікчемності правочину загальні норми Глави 16 ЦК України застосовуються лише тоді, коли у законі відсутня спеціальна підстава для цього. У випадку визнання заповіту нікчемним суд у рішенні обов`язково повинен вказати підставу передбачену частиною першою ст. 1257 ЦК України. При відсутності такої підстави заповіт вважається дійсним і може бути оспорений у судовому порядку.

Отже, при вирішенні спору у дані справі підлягають застосуванню спеціальні норми матеріального права, які регулюють правовідносини щодо складання і посвідчення заповітів.

Так, статтею 1248 ЦК України передбачено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Згідно ч.2 ст.1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.207 ЦК України якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до ч.2 ст.1253 ЦК України у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

3. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю.4. Свідками не можуть бути:1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт;2) спадкоємці за заповітом;3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом;4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт.5. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.6. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Отже, з вищезазначених вимог закону слідує, що при посвідченні заповіту особою, яка в силу об"єктивних причин не може скласти, прочитати і підписати його самостійно, такий заповіт складається нотаріусом зі слів заповідача за допомогою загальноприйнятих технічних засобів і посвідчується у присутності не манше як двох свідків. Такий заповіт підписується за дорученням заповідача іншою особою. Перед підписанням такого правочину текст заповіту зачитується вголос у присутності заповідача, після чого заповіт підписується за дорученням заповідача іншою особою, свідки також ставлять свої підписи на ньому. Справжність підпису особи, вказаної заповідачем, засвідчується нотаріусом із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луцьк померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.9)

Також судом достовірно встановлено, що 16 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Рівненської області було посвідчено заповіт, складений зі слів ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 912. Згідно змісту вказаного заповіту ОСОБА_5 зробила розпорядження, яким все своє майно, яке належатиме їй на день смерті заповіла ОСОБА_2 . У зв"язку з тим, що ОСОБА_5 через хворобу не взмозі була підписати заповіт, за її дорученням заповіт підписано ОСОБА_10 у присутності двох свідків : ОСОБА_13 і ОСОБА_14 . При цьому, у заповіті міститься посвідчувальний напис про те, що перед підписанням заповіту, його текст було прочитано уголос запрошеними свідками у присутності ОСОБА_5 .. Дослідженням даного заповіту у судовому засіданні встановлено, що за своєю формою він відповідає вимогам закону, що пред"являються до посвідчення заповітів, оскільки заповіт посвідчений нотаріально, у ньому містяться усі необхідні реквізити та інші дані із зазначенням місця та часу його складання, відомостей про заповідача, а також осіб, які підписали заповіт і свідків. ( а.с.90)

Вирішуючи спір у межах предмета спору, суд виходить з положень ст.1257 ЦК України, а саме, чи було вільним і відповідало волі ОСОБА_5 її волевиявлення та, чи не було порушень вимог закону щодо форми та посвідчення оспорюваного заповіту.

Так, показаннями свідка ОСОБА_10 підтверджується та обставина, що за декілька місяців до смерті свідок бачила ОСОБА_5 у с. Пекалів Млинівського району і чула, як спадкодавець висловлювала намір заповісти належний їй житловий будинок своїй онуці ОСОБА_2 . Водночас показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вказують на те, що останній тиждень перед смертю ОСОБА_5 не могла самостійно пересуватися, розмовляти, в словесний контакт не вступала, спілкувалася лише мовою жестів, могла лише сидіти. Свідки не бачили, щоб перед смертю ОСОБА_5 десь відвозили з місця її проживання - квартири позивача у м. Луцьк.

Разом з тим, аналізуючи показання вищевказаних свідків, суд враховує, що та обставина, що свідки не "бачили щоб ОСОБА_5 десь возили", не підтверджує і не спростовує того факту, що такої події не було. Отже, не виключається той факт, що ОСОБА_5 дійсно привозили для складання заповіту до нотаріуса в с.м.т. Млинів. Водночас дослідженням письмових доказів встановлено, що ОСОБА_5 з 06.10.2018 року було призначено лікування з приводу ішемічного інсульту. ( а.с.54) Проте, в ході судового розгляду клопотань від учасників процесу про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи не надходило і така експертиза по справі не призначалась. Відтак, не здобуто відомостей про те, чи могла ОСОБА_5 на момент посвідчення заповіту в силу наявного у неї на той час захворювання усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а відтак, чи могла вона зробити розпорядження щодо свого майна на випадок своєї смерті саме таким чином, як про це зазначено у заповіті.

Таким чином, аналізуючи досліджені в ході з"ясування обставин у справі докази в їх сукупності, враховуючи наявне у ОСОБА_5 на час посвідчення оспорюваного заповіту захворювання, суд констатує, що в ході судового розгляду не здобуто достовірних доказів про наявність або ж відсутність дійсного волевиявлення у ОСОБА_5 щодо розпорядження своїм майном на випадок смерті, саме таким чином, як зазначено у заповіті. оскільки показання свідків з цього приводу є суперечливими, а висновки експертів - відсутні.

Водночас, з письмових доказів ( а.с.90) та показань допитаних в суді свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 вбачається, що ОСОБА_10 підписала заповіт за ОСОБА_5 .. В момент підписання заповіту у нотаріуса, ОСОБА_10 заповідача не бачила. Текст заповіту, як видно з показань вищезазначених свідків, до його підписання, не був зачитаний вголос у присутності ОСОБА_5 .. Зокрема, з показань свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 видно, що заповідач ОСОБА_3 не заходила до приміщення нотаріуса, де вчинялась вказана нотаріальна дія, а знаходилась в автомобілі на вулиці. При цьому свідки достовірно не змогли підтвердити, що текст заповіту було зачитано для ОСОБА_5 вголос перед його підписанням ОСОБА_10 та свідками.

Таким чином, показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 свідчать про те, що під час складання і посвідчення заповіту від імені ОСОБА_5 , не було дотримано вимоги ст.ст. 1247,1253, ЦК України, зокрема присутності самої ОСОБА_5 під час складання і посвідчення заповіту та його зачитування вголос свідками у присутності заповідача перед підписанням від її імені ОСОБА_10 та свідками.

Вище наведені обставини свідчать про нікчемність оспорюваного заповіту в силу ч.1 ст.1257 ЦК України і, оскільки вказаний заповіт є оспорюваним, то це є підставою для визнання його недійсним.

Враховуючи вище наведене у сукупності, суд прийшов до висновку, що в ході судового розгляду встановлено обставини, які згідно ч.1 ст.1257 ЦК України є правовою підставою для визнання оспорюваного заповіту недійсним, а відтак позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 207, 1247, 1248, 1252, 1253, ч.1 ст. 1257 ЦПК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 89, 141, 209 - 210, 258 - 259, 265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Млинівського районного нотаріального округу Моісеєва Алла Володимирівна - задовольнити.

Заповіт, складений ОСОБА_3 16 жовтня 2018 року та посвідчений приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Моісеєвою А.В. - визнати недійсним.

Застосовані ухвалою суду від 22 квітня 2019 року заходи забезпечення позову, з набранням рішенням законної сили - скасувати.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з розгляду цивільних справ Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд шляхом подання в тридцятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Повне судове рішення виготовлено 28 грудня 2020 року.

Суддя