Справа № 504/1967/16-ц
провадження №2/504/141/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2020смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі

головуючої судді Вінської Н.В.

секретарі Сухіна Н.В.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

23.06.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 04.12.2013 р. ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 14600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушила умови кредитного договору і має заборгованість, яка станом на 05.05.2016 року становить 22503,72 грн. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити його позов.

23.06.2016 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду.

20.09.2016 року, ухвалою суду провадження у справі зупинено до завершення досудового слідства у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №30000289.

15.11.2019 року, ухвалою суду відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність та підтримання позовних вимог.

ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнала та пояснила суду, що з її картки гроші зняли шахраї, коли прийшло смс повідомлення про зняття коштів, вона відразу ж подзвонила до оператора та на наступний день звернулась до поліції, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.12.2013 року між позивачем та відповідачем по справі був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 14600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 05.05.2016 року ОСОБА_1 має заборгованість по кредиту перед банком у сумі 22503,72 грн., яка складається з наступного: 12975,82 грн. заборгованість за кредитом; 7980,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1047,80 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до довідки про прийняття і реєстрацію заяви, ОСОБА_1 01.03.2015 року звернулась до Комінтернівського РВ із заявою в якій повідомила, що 28.02.2015 року невстановлена особа зняла з її кредитної картки «ПриватБанк» кошти у сумі 14200 грн. Зазначена заява прийнята та зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №000289 /а.с.46/.

Згідно до постанови про закриття кримінально провадження від 08.12.2016 року, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000289, закрито у зв`язку із відсутністю ознак кримінального правопорушення /а.с.70/.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договору та нормами чинного законодавства України, у зв`язку з чим і підлягають задоволенню.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача в частині знаття її коштів шахраями, оскільки кримінальне провадження було закрито у зв`язку із відсутністю ознак кримінального правопорушення, відповідачем, доказів про оскарження постанови про закриття кримінального провадження, суду надані не були.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України.

Ч.1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.2 даної статті передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Отже, згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином із вищевикладеного, проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст.525, 526, 530, 533, 549, 624, 629, 651, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 76-77, 80-81, 259, 263-265, 268, 272, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за заявою №б/н від 04.12.2013 р. на загальну суму 22503,72 грн., яка складається із наступного: 12975,82 грн. заборгованість за кредитом; 7980,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1047,80 грн. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у сумі 1378,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Комінтернівський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення, а разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, - протягом 30 днів з вручення копії рішення.

Суддя: Н.В. Вінська