Провадження № 2/947/4093/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , 2005 року народження до Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради () Департаменту міського господарства Одеської міської ради () ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 ) про скасування розпорядження органу приватизації,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 28.09.2020 року звернувся ОСОБА_1 із позовом про визнання незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації №207200 від 22.10.2007 року, видане Управлінням житлово- комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради про передачу в приватну спільну власність квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., а також визнання недійсним свідоцтво про право власності на житло від 22.10.2007 року, зареєстроване за № 19-23831, видане Управлінням житлово- комунального господарства паливно- енергетичного комплексу Одеської міської ради щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

До судового засіданні представник позивача надав заяви про розгляд справи на підставі наданих сторонами доказів бе присутності сторони позивача.

Від відповідача ОСОБА_5 надана заява про визнання позовних вимог та розгляд справи за її присутності.

Від представника КП « Міське агентство з приватизації житла» та Департаменту міського господарства Одеської міської ради надійшов відзив, згідно якого просять суд розглянути справи без присутності представника зазначених установ та врахувати, що позовні вимоги вони не визнають, вважають що відсутність довідки про невикористання житлових чеків, не є суттєвими порушеннями стосовно здійснення приватизації спірного майна.

Викликана до судового засідання ОСОБА_4 до судового засідання не з`явилась із наявним повідомленням про її відсутність за місцем зареєстрованого місця проживання.

Згідно ч.7,8 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованому у встановленому порядку та днем вручення судової повістки день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку.

Як встановлено у судовому засіданні , ОСОБА_1 , з 03.06.1994 року зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 .

Основним квартиронаймачем даної квартири - ОСОБА_3 , яка зареєстрована в ній з 08.08.1996 року. Також в даній квартирі з 2005 року зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Розпорядженням № 207200 від 22.10.2007 року про приватизацію квартири АДРЕСА_2 , була здійснена приватизація квартири на 4 осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

Яв встановлено при огляді документів наданих для приватизації, у матеріалах відсутні підписана власноруч заява ОСОБА_1 а також відсітні відомості про те що ОСОБА_8 яка 29.08.2005 року була знята з реєстраційного обліку Відділу внутрішніх справ Балтського району Одеської області, не використовувала права на приватизацію раніше.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини пов`язані з визнанням незаконним та скасування розпорядження органу приватизації врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК), Законом України « Про приватизацію» , у редакції яка діяла на момент приватизації 22.10.2007 року ( далі Закон 2482-XII) та Положенням про порядок передачі квартир ( будинків ) у власність громадян, затвердженого Наказом Державного комітету України про житлово-комунальному господарству 15.09.1992 № 56, чинного на момент винесення розпорядження 9 далі Положення №56).

Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси ( ч.1 ст. 21 ЦК ).

Згідно ст. 1 Закону 2482-XII приватизація державного житлового фонду (далі -приватизація) - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника

квартири (будинку) ( ч.2 ст. 8 Закону 2482-XII ).

Відповідно до ч.4,5 Закону 2482-XII право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

За змістом п. 5 Положення №56 Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або

часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло.

Кожний громадянин, який приватизував займане ним житло безоплатно, з компенсацією чи з доплатою, вважається таким, що використав право на безоплатне одержання житла від держави. Одержання нового житла у держави може здійснюватися на платній основі з використанням одержаних при приватизації житлових чеків ( п.39 Положення №56).

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку що приватизація квартири за адресою: АДРЕСА_1 , була здійснена із порушенням діючого на момент здійснення приватизації законодавства а саме Закону України « Про приватизацію» та Положення про порядок передачі квартир (будинків ) у власність громадян, затвердженого Наказом Державного комітету України про житлово-комунальному господарству 15.09.1992 № 56,

Приймаючи до уваги що скасування розпорядження приватизації не порушує права осіб на житло в тому числі права неповнолітніх осіб, суд вважає що наявні порушення є підставою для задоволення позовних вимог враховуючи обставини справи та надані докази.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , 2005 року народження до Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради () Департаменту міського господарства Одеської міської ради () ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 ) про скасування розпорядження органу приватизації.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації №207200 від 22.10.2007 року, видане Управлінням житлово- комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради про передачу в приватну спільну власність квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 22.10.2007 року, зареєстроване за № 19-23831, видане Управлінням житлово- комунального господарства паливно- енергетичного комплексу Одеської міської ради щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 27.11.2020 року.

Суддя Луняченко В. О.