Дата документу 23.12.2020 Справа № 310/365/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/365/20 Головуючий у 1 інстанції Вірченко О.М.
Провадження № 22-ц/807/3476/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, про розірвання шлюбу та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, про розірвання шлюбу та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання.

В обґрунтування позову зазначено, що 19 жовтня 2013 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції., актовий запис № 713.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з відповідачкою.

З липня 2019 року шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо через несумісність характерів. Вважає, що родина розпалась остаточно, подальше спільне життя, збереження родини та примирення є неможливим і суперечить інтересам сторін. Позивач матеріально допомагає утримувати дочку, купує подарунки, перераховує кошти на банківську картку, на що щомісячно витрачає близько 2 500 грн.

Відповідачка без жодних причин і мотивів відмовляє позивачу в зустрічі з дитиною з метою недопущення спілкування, при вмовлянні надати дочку для спілкування погрожує заявою до міського відділу поліції про викрадення дитини.

ОСОБА_1 дозволяє позивачу лише деколи відвезти дочку до дошкільного закладу або забрати дитину, поки позивачка зайнята своїми справами.

ОСОБА_2 пропонував дружині вирішити питання спілкування з дитиною позасудовим шляхом, але безрезультатно.

Посилаючись на вищевикладене, просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою; зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною; встановити наступний спосіб і порядок участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною без присутності матері визначити дні побачень два рази на тиждень: один день робочий (вівторок з 08 год. до 08 год. середи) та один день вихідний (субота з 10 год. до 10 год. неділі) за домовленістю між батьками дитини, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у вихованні та спілкуванні з дочкою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено наступний спосіб і порядок участі у вихованні та спілкуванні між батьком та дитиною без присутності матері:

- кожного понеділка та середи з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.;

- з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 17 год. 00 хв. суботи з ночівлею за місцем проживання батька, з можливістю виїзду за межі міста.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, незастосування норми матеріального права, які у даній справі підлягають застосуванню, та порушення норми процесуального права, просить рішення суду скасувати частково в частині встановленого судом способу та порядку участі у вихованні та спілкуванні між батьком та дитиною без присутності матері та ухвалити в цій частині нове рішення, яким встановити наступний спосіб відвідування батьком дитини та порядок участі у вихованні та спілкуванні між батьком та дитиною без присутності матері, а саме:

- кожного понеділка та середи з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.;

- у вихідні дні (перша, третя субота місяця, з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. з можливістю відвідувати дитиною місця проживання батька.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає зазначеним нормам.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в частині визначення способу і порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною. В іншій частині рішення суду не оскаржено, тому апеляційним судом не переглядається рішення суду в частині розірвання шлюбу та усунення перешкод у вихованні та спілкуванні батька з дитиною

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 19 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась донька ОСОБА_3 .

Шлюб між сторонами розірвано оскаржуваним рішенням, в цій частині не оскаржено, тому не переглядається.

Встановлено та не заперечувалося сторонами, що донька проживає разом з матір`ю.

Сторони самостійно не дійшли згоди щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, судом першої інстанції не в повній мірі були враховані інтереси дитини, тому колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення в частині визначення способу виховання та спілкування батька з дитиною виходячи з наступного.

Встановлюючи участь у спілкуванні та вихованні дитини батьком з 17 години п`ятниці до 17 години суботи з ночівлею за місцем проживання батька, з можливістю виїзду за межі міста, судом першої інстанції не було враховано інтереси, вік дитини та підстав для цього.

Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року і набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Положеннями статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Права батьків на особисте виховання дитини закріплені в статтях 151, 153, 157 СК України.

Встановлено, що сторони самостійно не дійшли згоди щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини, тому за приписами ст. 159 СК України, способи участі одного з батьків у вихованні дитини визначаються судом.

Вирішуючи спір щодо участі одного з батьків у вихованні дитини судом повинно братися до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 відвідує групу 6-го року життя «Сонечко» Комунального дошкільного навчального закладу № 39 «Веселка», вихованням дитини займаються мати і батько, які самостійно приводять і своєчасно забирають дитину із дитячого садка. Зі слів вихователів частіше дочку забирає і приводить батько, так як він має власний транспорт. Мати і батько проявляють інтерес до виховання дитини в ЗДО, цікавляться у вихователів про те, як дитина вела себе протягом дня в групі, позитивно реагують на всі прохання вихователів, приймають активну участь у житті групи.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні від 12 серпня 2020 року № 01-1858/47-1, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити ОСОБА_2 час для особистого спілкування з дитиною наступним чином: кожного понеділка та середи з 17:00 год. до 19:00 год. та з 17:00 год. п`ятниці до 17:00 год. суботи з ночівлею за місцем проживання батька з можливістю виїзду за межі міста.

За приписами ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України вказаний не є обов`язковим для суду, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Колегія суддів критично оцінює вказаний висновок, оскільки такий є недостатньо обґрунтованим. Зі змісту висновку органу опіки та піклування не слідує, в чому саме полягає доцільність у визначенні способу та порядку у вихованні та спілкуванні між батьком та дитиною з ночівлею за місцем проживання батька.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції вірно встановлено, що батько з дитиною спілкується постійно, відводив її до дошкільного закладу, центру підготовки дітей та танцювального гуртку, забирав звідти, цікавиться долею дитини, відвідує з дитиною кафе, кінотеатр, тобто приймає активну участь у вихованні дитини; у дівчинки з батьком склались добрі стосунки.

Враховуючи, що ОСОБА_4 пішла до першого класу дитячого навчального закладу, потребує певної адаптації в навчальному процесі, суд дійшов вірного висновку щодо недоцільності встановлення спілкування дитини з батьком протягом доби під час шкільного тижня та встановив в будні дні наступний порядок кожного понеділка та середи з 17 години до 20 години.

При цьому, судом не враховано інтереси дитини при вирішення питання в частині встановлення порядку та часу спілкування батька з дитиною у вихідні дні з 17 години п`ятниці до 17 години суботи з ночівлею за місцем проживання батька.

Встановлюючи вказаний порядок, суд взяв за основу висновок органу опіки та піклування, при цьому не врахував інтереси дитини та не зазначив про доцільність залишення дитини з ночівлею за місцем проживання батька.

Колегія суддів вирішуючи спір в цій частині дійшла висновку про те, що залишення дитини, з ночівлею у визначені дні, з батьком жодним чином не впливає на участь батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки в нічний час дитина спить, а враховуючи вік та інтереси дитини, та те, що дитина проживає разом з матір`ю, ночівля за іншою адресою може негативно вплинути на дитину відповідного віку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення способу виховання ті спілкування батька з дитиною, встановивши його наступним чином: кожного понеділка та середи з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; у вихідні дні - перша, третя субота місяця, з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. з можливістю відвідувати дитиною місця проживання батька.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнецов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382,384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2020 року у цій справі змінити частині визначення способу виховання та спілкування батька з дитиною, встановивши його наступним чином: кожного понеділка та середи з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; у вихідні дні - перша, третя субота місяця, з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. з можливістю відвідувати дитиною місця проживання батька.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді: