Справа № 167/66/20 Головуючий у 1 інстанції: Сіліч І. І.
Провадження № 22-ц/802/969/20 Категорія: 70 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 28 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 06.11.2018 року з відповідача в її користь постановлено стягувати аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що на даний час розмір аліментів, які стягуються з відповідача на сина, є недостатніми. Вона на даний час не працює, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем змушена їхати на тимчасові заробітки за кордон. Відповідач неналежним чином виконує рішення суду, аліменти сплачує нерегулярно, хоча живе та працює в м.Мюнхен у Німечинні. Вказує, що на даний час витрати на утримання дитини значно зросли, суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановленні такого розміру аліментів. Дитина навчається в музичній школі та у зв`язку з астматичними проявами потребує оздоровлення на морі чи в санаторії.

У зв`язку з цим просила суд збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 28 липня 2020 року позов задоволений частково. Збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 06.11.2018 року. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 840 грн 80 коп. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при неправильній оцінці поданих доказів, а висновки суду вважає такими, що не відповідають обставинам справи.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи як малозначна, відповідно до норм частини 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що змінився матеріальний стан одержувача аліментів, на утримання дитини витрачаються значні матеріальні кошти, а також з того, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а аліменти в розмірі 1000 грн на дитину не є достатніми для забезпечення такого розвитку. Суд першої інстанції взяв до уваги також і те, що позивач не надала переконливих доказів того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі.

З наведеним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, враховуючи наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано між ними 26 червня 2008 року. Зазначене підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 16 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Маневицького районного управління юстиції Волинської області (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.4).

Неповнолітня дитина ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11), однак проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 06 листопада 2018 року з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-14). Вказане рішення набрало законної сили 06 грудня 2018 року та видано виконавчий лист, який позивачем пред`явлений до виконання.

Згідно із розрахунком заборгованості з аліментів, виданого Рожищенським ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), вбачається, що відповідач сплачує аліменти не регулярно, станом на 01.06.2020 року заборгованість становить 1 106 грн (а.с.58).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечуватися такий захист, який є необхідним для її благополуччя.

Батьки, як передбачає стаття 180 СК України, зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК України).

Відповідач, як батько неповнолітньої дитини, зобов`язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, судом встановлено, що неповнолітній син сторін по справі перебуває на утриманні своєї матері, у неї змінився матеріальний стан, а розмір аліментів в сумі 1000 грн, який сплачує відповідач на утримання свого сина, не є необхідним і достатнім для забезпечення розвитку дитини.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів також погоджується з висновками суду про збільшення розміру аліментів з 1000 грн до 2000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

З урахуванням наведених норм та встановленого законом принципу прав дітей на матеріальне утримання та рівності обов"язків батьків з надання такого утримання, колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованим посилання апелянта на те, що при визначенні розміру аліментів суд не врахував доходи платника.

Верховний Суд у своїй постанові від 25 вересня 2019 року по справі № 755/14148/18 зазначив про те, що суди при ухваленні своїх рішень про стягнення аліментів, насамперед, мають керуватися інтересами дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» для дітей віком з 6 до 18 років: починаючи з січня 2020 - 2218 грн, з липня - 2318 грн, з грудня - 2395 грн.

Збільшуючи розмір аліментів до розміру 2000 грн, суд першої інстанції вірно врахував стан здоров`я сина сторін, його вік і матеріальне становище, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, його вік і те, що він є працездатною особою, перебуває на заробітках за кордоном, а тому взмозі сплачувати аліменти в такому розмірі для забезпечення своєї дитини належним чином. Даний розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку його дитини, оскільки визначений раніше судом розмір аліментів не є достатньою сумою для задоволення потреб сина у його віці та є меншим прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Разом з тим, позивачем не надано достатньо належних та переконливих доказів на підтвердження розміру доходів відповідача, наявності у нього на праві власності майна, грошових коштів та його витрат, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, які би свідчили про можливість сплачувати аліменти у сумі 3000 грн щомісячно, як про це вона просить у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд не застосував норми міжнародного права, які на думку апелянта мають пріоритет над нормами українського законодавства, оскільки в таких випадках існує визначений порядок стягнення аліментів на дитину у разі виїзду одного з батьків для постійного проживання за кордон.

Разом з тим, у разі понесення витрат, пов"язаних із лікуванням дитини, позивач не позбавлена можливості вирішити питання щодо участі батька у додаткових витратах на дитину в порядку ст. 185 СК України.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 28 липня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді