РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 травня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді Жупанової І.Б. за участі секретарки судового засідання Палубінської К.М., позивача - ОСОБА_1 , представника третьої особи Сінгурової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позові зазначив, що ОСОБА_2 є рідним сином позивача який перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 .

Від шлюбу у відповідачів народився син - онук позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 2015 року ОСОБА_4 постійно проживає позивачем, знаходиться повністю на його утриманні, відповідачі не приймають ніякої участі у матеріальному забезпеченні дитини, її вихованні, розвитку, не цікавляться станом його здоров`я і здобутками.

Перешкод у спілкуванні батькам з малолітнім ОСОБА_4 , позивач не чинить. Відповідачі свідомо самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина та перестали цікавитися його життям, не піклуються про фізичний та духовний розвиток, не спілкуються, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, взагалі фінансово не утримують сина.

Як зазначає позивач, відповідачі зловживають спиртними напоями та наркотичними засобами, не працюють.

За таких систематичних свідомих нехтувань батьківськими обов`язками по відношенню до сина, вважає, за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав щодо сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з них аліменти.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2019 р. відкрито провадження по справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження, сторонам та третій особі встановлений строк для надання заяв по суті справи.

У судовому засіданні позивач позов підтримав і просив суд його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відносно ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом надсилання судових повісток на зареєстровану адресу їх проживання, а також опублікування оголошення-виклику на офіційному сайті Судова влада України. Причини неявки відповідачів суду невідомі. Відзиву на позовну заяву, заяви про розгляд справи за їх відсутності відповідачі суду не надавали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що існують всі умови для ухвалення заочного рішення, суд постановив про заочний розгляд справи: за відсутності відповідачів, на підставі наявних в справі доказів.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в частині позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_3 . Щодо позбавлення батьківських прав у відношенні ОСОБА_2 заперечувала, вказавши, що позбавлення обох батьків призведе до того, що дитина залишиться без батьківського піклування, а також ОСОБА_2 , що мешкає з дитиною має долю участі у вихованні дитини.

Вислухаши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Судом встановлені наступні обставини та правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З довідки про місце проживання особи від 03.09.2019 року № 04-2617-16395 встановлено, що малолітній ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно акту підтвердження фактичного проживання ОСОБА_4 , 2013 р.н. проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

З інформації щодо виконання батьківських обов`язків, що надано дошкільним закладом № 196 «Рожева зоренька» від 04.09.2019 року, судом встановлено, що до закладу дитину приводили всі члени родини, вихованням ОСОБА_4 займались переважно дідусь та бабуся, вихованням та забезпечення ОСОБА_4 в основному лежить на плечах дідуся та бабусі.

Акту обстеження умов проживання до суду не надавався.

Відповідно до висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради як органу опіки та піклування: Позбавлення батька дитини. ОСОБА_2 . 1972р.н.. відносно його малолітнього сина, ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , є на даний час не доцільним.

За підсумками розгляду матеріалів встановлено, що ОСОБА_3 , 1981 р.н., та ОСОБА_2 . 1972р.н„ в свідоцтві про народження дитини записані батьком та матір`ю. Мати з 2016 року покинула сім`ю і разом із сином не мешкає. Дитина весь цей час мешкає в родині батька, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Зі слів дідуся та рідної сестри дитини мати хлопчика самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, веде асоціальний спосіб життя, не працює, пиячить, про сина ніяким чином не піклується, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавився його навчанням, розвитком та станом здоров`я, неї надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Батько дитини, ОСОБА_2 , постійного місця роботи не має. має періодичний заробіток, зі слів батька перебуває на третій групі інвалідності за станом здоров`я. З часу, як мати залишила дитину, постійно мешкає разом із малолітнім сином за адресою: АДРЕСА_2 .

Малолітній ОСОБА_4 .. ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, навчається в 1 класі Запорізького ліцею «Вибір». Мати та батько навчальний заклад наразі не відвідують, не проявляють ніякого інтересу до навчання дитини. Під час виховання дитини в ДНЗ № 196 батьки також виконували свої обов`язки неналежним чином, вихованням дитини переважно займалися дідусь і бабуся.

Дідусь, ОСОБА_1 , пояснює, шо саме він та його дружина виховують онука, створюють йому умови проживання, навчання, піклуються про його здоров`я та розвиток. Проте батько малолітнього. ОСОБА_2 , постійно мешкає із сином, тим самим має долю участі у вихованні своєї дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Як роз`яснено п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Оцінивши вищевказані докази по справі, суд приходить до висновку, що малолітня дитина - ОСОБА_4 проживає окремо від матері, остання не цікавиться його життям та станом здоров`я, не відвідує його, не турбується про його інтелектуальний, фізичний, духовний та психічний розвиток, що свідчить про свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо виховання, утримання та піклування про фізичний та духовний розвиток дитини.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Разом з тим як передбачає ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначалось у висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради, як органу опіки та піклування, батько малолітнього ОСОБА_2 , постійно мешкає із сином, тим самим має долю участі у вихованні своєї дитини і позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав є недоцільним.

Враховуючи, що судом не встановлені обставини, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 , негативно впливає на фізичний чи психологічний розвиток дитини і позбавлення його батьківських прав охоплюється поняттям якнайкращого забезпеченню інтересів дитини, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 .

За таких обставин позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав батька дитини ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідачів позивач ОСОБА_1 , згідно його письмової заяви від 14.05.2020 року залишив без розгляду.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення аліментів, відповідно до заяви позивача підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідачки ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору від сплати якої позивач звільнений у розмірі 784,20 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 164 Сімейного кодексу України, ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 284, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно її малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Відмовити з задоволенні позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.Б.Жупанова