ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року м.Суми

Справа №583/4918/19

Номер провадження 22-ц/816/737/20

22-ц/816/738/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Орлова І. В.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 ,

на ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 лютого 2020 року, постановлені у складі судді Соколової Н.О. в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Охтирський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 05 лютого 2020 року позов ОСОБА_3 задовольнив частково (а. с. 128).

Змінив спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 липня 2015 рок на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ухвалив стягувати з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/8 часини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення ним повноліття.

Стягнув судовий збір в розмірі 384,2 грн.

10 лютого 2020 року від представника відповідача за довіреністю Цуркана В.І. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат (а. с. 158-161).

Аналогічна заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат з додатками надійшла і від представника відповідача - адвоката Нежевело В.В. (а. с. 163-166).

Заяви обґрунтовані тим, що представниками відповідача у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів були ОСОБА_5 на підставі довіреності від 24 травня 2019 року (а. с. 16), та адвокат Нежевело В.В., з якою 11 грудня 2019 року був укладений договір про правничу допомогу (а. с. 167).

Охтирський міськрайонний суд Сумської області ухвалами від 10 лютого 2020 року, провадження 2-др/583/2/20, та від 10 лютого 2020 року, провадження 2-др/583/3/20, у задоволенні заяв представників відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відмовив (а. с. 149, 152).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильне дослідження доказів та відсутність їх правильної оцінки судом, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, необґрунтованість та невідповідність висновків, що викладені у рішенні суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвали суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу та по надісланню доказів в розмірі 3094 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд безпідставно послався на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №904/4494/18 та відповідно на положення частин 1, 2 ст. 134 ЦПК України, оскільки протягом розгляду справи ні ОСОБА_5 ні ОСОБА_6 не зверталися до суду із заявами по суті спору, судові засідання проводилися без їх участі. Натомість, ОСОБА_2 посилається на ч. 8 ст. 141 ЦПК України та зазначає, що оскільки справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до якого судові дебати не передбачені, то існують підстави для розподілу судових витрат, якщо відповідна заява подана протягом п`яти днів. Також зазначає, що клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не надходило, розмір витрат в сумі 3094 грн підтверджується належними та допустимими доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвал суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні заяв про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції, керуючись положеннями частин 1 та 2 статті 134 ЦПК України, виходив з того, що сторона відповідача не подала разом з першою заявою по суті спору попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, так як суд дійшов їх правильно встановивши обставини справи та з вірним застосуванням норм процесуального права.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 264 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розгляду справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 174 ЦПК України, відзив на позовну заяву (відзив) відноситься до заяв по суті справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає свої заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником.

Вимоги до змісту відзиву визначені ч. 3 ст. 178 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що відзив на позовну заяву він не подавав, проте в матеріалах справи на а. с. 81-83 міститься заява його представника - ОСОБА_5 від 04 лютого 2020 року стосовно заявленого позову.

Вказана заява за формою та змістом відповідно до положень ст. 178 ЦПК України фактично є відзивом на позовну заяву.

Дана заява не містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс відповідач і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що заяви про вирішення питання розподілу судових витрат були подані до суду першої інстанції 10 лютого 2020 року, тобто після того, як суд ухвалив рішення по суті спору 05 лютого 2020 року.

До 10 лютого 2019 відповідач із заявами такого змісту не звертався, документів, які б підтверджували понесені ним витрати у зв`язку з наданням йому професійної правничої допомоги та витрат по надісланню доказів не подавав, відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не мав підстав та обов`язку вирішувати ці питання.

Тобто, заяви представників відповідача про відшкодування судових витрат могли б бути предметом вирішення судом під час ухвалення рішення в цій справі (так само як і додаткового рішення), якби їх заявили в межах розгляду справи, але до того, як суд ухвалить рішення.

Проте, представники відповідача вказані заяви про розподіл судових витрат суду першої інстанції подали 10 лютого 2020 року після ухвалення судом рішення. Є помилковим посилання в апеляційній скарзі на положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки вказана норма стосується порядку подання доказів понесення судових витрат, а не заяви про розподіл судових витрат. Вказана норма не звільняє сторін від обов`язку повідомити суд та інших учасників справи про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розгляду справи відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, що відповідачем не було зроблено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувані ухвали суду про відмову в задоволенні заяв про ухвалення додаткового рішення постановлені з додержанням норм процесуального права, є законними і обґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381; 382; 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 лютого 2020 року (провадження 2-др/583/2/20) залишити без змін.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 лютого 2020 року (провадження 2-др/583/3/20) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: С.Г. Хвостик

І.В. Орлов