ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 638/8960/16-ц

провадження № 22-ц/818/1625/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Овсяннікової А.І., Тичкової О.Ю.,

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - Департамент реєстрації Харківської міської ради,

третя особа - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області Харківської міської ради,

третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження бев виклику сторін апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 липня 2019 року в складі судді Штих Т.В.,

у с т а н о в и в:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Департаменту реєстрації Харківської міської ради (далі - ХМР), треті особи - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області (далі - Департамент ДАБІ у Харківській області) ХМР, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю (даіл - Інспекція ДАБК) Департаменту територіального контролю ХМР, про визнання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення самочинними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що він та ОСОБА_2 є власниками нежитлових приміщень будівлі в літ. «А-3» в буд. АДРЕСА_1 . Він є власником нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-6, 2-го поверху № 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 262,9 кв м на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого 22 березня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської обалсті Непочатих В.В. за реєстровим № 592; номер правочину 3868178; ОСОБА_2 є власником нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1, 1-2,2-го поверху № 2-1, 3-го поверху № 6, технічного поверху № 9, 10 на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого 07 вересня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської обалсті Непочатих В.В. за реєстровим № 499; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; номер запису про право власності 11072571.

Зазначає, що ОСОБА_2 без погодження з іншими власниками здійснено самочинне будівництво надбудованого четвертого поверху, що не передбачено технічною документацією та може призвести до руйнування конструктивів інших приміщень та будівель в буд. АДРЕСА_1 та, як наслідок, завдати шкоди життю чи здоров`ю людини.

Крім того, самочинним будівництвом йому обмежено доступ через сходові проходи (місця загального користування) до належних йому на праві власності нежитлових приміщень.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив визнати будівельні роботи з реконструкції нежитлового приміщення № 10 технічного поверху у літ. «А-3» в буд. АДРЕСА_1 такими, що здійснені самочинно; зобов`язати ОСОБА_2 привести кв. АДРЕСА_1 в первинний стан, а саме: повернути у вигляд нежитлового приміщення технічного поверху відповідно до технічної документації до здійснення будівельних робіт з реконструкції; скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на кв. АДРЕСА_1 ; зобов`язати Департамент реєстрації ХМР провести реєстраційні дії, направлені на припинення речових прав ОСОБА_2 на кв. АДРЕСА_1 шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відновити відповідний запис речових прав за ОСОБА_2 на нежитлові приміщення технічного поверху № 10 в літ. «А-3» в буд. АДРЕСА_1 .

31 жовтня 2016 року ОСОБА_4 - представник Департамерту реєстрації ХМР подала відзив на позовну заяву, в якому просила залишити позов без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що позивач не звертався до органів державної реєстрації прав з відповідною заявою, тому правові підстави для зобов`язання Департаменту реєстрації ХМР провести реєстраційні дії щодо припинення речових прав ОСОБА_2 на кв. АДРЕСА_1 відсутні.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 привести кв. АДРЕСА_1 в первинний стан, а саме: повернути у вигляд нежитлового приміщення технічного поверху відповідно до технічної документації до здійснення будівельних робіт з реконструкції.

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на кв. АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Департамент реєстрації ХМР провести реєстраційні дії, направлені на припинення речових прав ОСОБА_5 на кв. АДРЕСА_1 шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відновити відповідний запис речових прав за ОСОБА_2 на нежитлові приміщення технічного поверху № 10 в літ. № «А-3» в буд. АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що площа нежитловоо приміщення № 10 технічного поверху в літ. «А-3» в буд. АДРЕСА_1 становила 12,7 кв м. Відповідно до Свідоцтва про право власності від 13 січня 2016 року (індексний номер: 51587249) за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру за вказаною адресою загальною площею 169,9 кв м, житловою площею 74,2 кв м. Інспекцією ДАБК Департаменту територіального контролю ХМР проведено позапланову перевірку на об`єкті «Реконструкція нежитлової будівлі літ. «А-3» з надбудовою 4-го поверху по АДРЕСА_1 », за результатами якої складено акт № 23 від 27 квітня 2016 року. Наказом Інспекції ДАБК Департаменту територіального контролю ХМР реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт № ХК 79 від 25 листопада 2015 року № 113 та реєстрацію декларації про готовність цього об`єкта до експлуатації № ХК 43 від 01 грудня 2015 року було скасовано у зв`язку з виявленням факту подання у деклараціях недостовірних відомостей, які є підставою для визнання об`єкта самочинним.

20 січня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права; неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона є власницею кв. АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки, укладеного 03 квітня 2019 року між нею та ОСОБА_6 з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, укладеного в простій письмовій формі на суму, еквівалентну 30 000 доларів США, на строк до 13 квітня 2019 року, однак її до участі у справі в якості належної особи залучено не було.

Зазначає, що суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин статтю 355 ЦК України, однак будинок АДРЕСА_1 складається з окремих об`єктів нерухомого майна, а саме - нежитлової будівлі в літ. «А-3» та житлового приміщення - квартири, які не перебувають у спільній власності. При цьому докази обмеження доступу до нежитлових приміщень, власником яких є позивач, матеріали справи не містять. Суд першої інстанції неправильно застосовано пункти 1, 3, 6, 7 частини першої статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», оскільки будинок № 9-б за вказаною адресою не є багатоквартирним. Крім того, рішення ухвалено без врахування правозастосовної практики Верховного Суду та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Вказує, що наказ Інспекції ДАБК Департаменту територіального контролю ХМР, яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт № ХК 79 від 25 листопада 2015 року № 113 та реєстрацію декларації про готовність цього об`єкта до експлуатації № ХК 43 від 01 грудня 2015 року, скасовано постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року (справа № 820/67/17). Рішення судів на даний час набрали законної сили, однак Інспекція ДАБК Департаменту територіального контролю ХМР не повідомила про це суд першої інстанції, що є підставою для постановлення окремої ухвали.

Враховуючи, що право власності на нежитлове приміщення було набуте ОСОБА_2 в результаті проведення державними органами законодавчо встановлених процедур (спочатку такими органами надано дозвіл на будівництво, процес якого вони повинні були контролювати, а потім прийняли до експлуатації закінчений після будівництва об`єкт), вважає, що відповідальність за вказані процедури не може покладатися на власника нерухомості, який розраховував на їх належність та легітимність. Оскільки право власності ОСОБА_2 виникло на законних підставах, позовні вимоги ОСОБА_1 становлять втручання позивача у право власності на мирне володіння майном з огляду на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

31 березня 2020 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 , Департамент реєстрації ХМР, Департамент ДАБІ у Харківській області ХМР, Інспекція ДАБК Департаменту територіального контролю ХМР рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками нежитлових приміщень будівлі в літ. «А-3» в буд. АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-6, 2-го поверху № 2-2, 2-3, 2-4 загальною площею 262,9 кв м на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого 22 березня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Непочатих В.В. за реєстровим № 592; номер правочину 3868178; ОСОБА_2 є власником нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-1, 1-2, 2-го поверху № 2-1, 3-го поверху № 6, технічного поверху № 9, 10 на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого 07 вересня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Непочатих В.В. за реєстровим № 499; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; номер запису про право власності 11072571.

В 2015 році ОСОБА_2 здійснив реконструкцію нежитлового приміщення № 10, технічного поверху у літ. «А-3» в буд. АДРЕСА_1 під мансарду.

02 листопада 2015 року Департаментом ДАБІ у Харківській області за № ХК79 зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт, а саме - реконструкції нежитлового приміщення № 10, технічного поверху в літ. «А-3» під мансарду в буд. АДРЕСА_1 .

01 грудня 2015 року Департаментом ДАБІ у Харківській області за № ХК43 зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до 1-Ш категорії складності.

На підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Департаментом ДАБІ у Харківській області 01 грудня 2015 року за № ХК 43, внесено зміни до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з технічним паспортом, виготовленого 11 листопада 2015 року, зі змінами від 28 грудня 2015 року, квартира розташована на мансарді триповерхового будинку та складається з шести кімнат площами 9,6 кв м, 16,1 кв м, 10,8 кв м, 12,0 кв м, 13,4 кв м, 12,3 кв м, а також кухні площею 15,7 кв м, вбиральні (сполученої) 0,9;0,9 кв м, ванної кімнати площею 2,3;2,3 кв м, коридору 44,3;4,3;1,7 кв м, підсобного 7,2 кв м, топочної 12,7 кв м. Квартира обладнана балконом (терасою) площею 11,4 кв м.

Згідно зі Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Ємельяновою С.В. 13 січня 2016 року, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 169,9 кв м, жиловою площею 74,2 кв м (індексний номер 51587249). Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкритям розділу), індексний номер: 27805635 від 13 січня 2016 року.

На підставі наказу Інспекції ДАБК Департаменту територіального контролю ХМР № 1 від 11 квітня 2016 року, листа Управління містобудування та архітектури ХМР від 14 квітня 2016 року № 1331/0/27-16 (вх. № 884/0/39-16 від 15 квітня 2016 року), направлення Інспекції ДАБК територіального контролю ХМР від 20 квітня 2016 року № 23-н проведена позапланова перевірка.

27 квітня 2016 року головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції ДАБК Департаменту територіального контролю ХМР Островерховим А.О. було складено акт № 23-А перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. В акті зазначено, що під час проведення перевірки приміщення 1-3 поверхів експлуатувалися. Доступ до приміщень мансардного поверху був відсутній. Суб`єкт містобудування, що має відношення до даного об`єкта будівництва з відповідними підтверджуючими документами був відсутній. На момент перевірки факту виконання будівельних робіт не встановлено.

На підставі акту наказом Інспекції ДАБК Департаменту територіального контролю ХМР від 25 листопада 2016 року № 113 скасована реєстрація декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об`єкта за вказаною адресою.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року, частково задоволено позов ОСОБА_2 до Інспекції ДАБК Департаменту територіального контролю ХМР. Скасовано наказ Інспекції ДАБК Департаменту територіального контролю ХМР від 25 листопада 2016 року № 113. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат (reestr.court.gov.ua/Review/67682223; reestr.court.gov.ua/Review/69098013).

03 квітня 2019 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 має право в разі невиконання ОСОБА_6 забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предметиа іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. В забезпечення зобов`язань за договором позики між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 у простій письмовій формі на суму 80 000,00 грн, які за домовленістю сторін є еквівалентом 30 000,00 доларів США, на строк до 13 квітня 2019 року ОСОБА_6 надає, а ОСОБА_3 приймає в іпотеку належну ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з шести житлових кімнат, загальною площею 169,9 кв м, житловою площею 74,2 кв м. Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Непочатих В.В. за реєстровим № 164.

Нерухоме майно, яке передається в іпотеку, належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва, виданого 16 січня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської обалсті Непочатих В.В. за реєстровим № 9.

Згідно з Звітом про проведення технічного обстеження триповерхової будівлі літ. «А-3» з мансардою після реконструкції технічного поверху в буд. АДРЕСА_1 , складеного 20 березня 2020 року на замовлення ОСОБА_3 . Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 , даний об`єкт відноситьсядо другої категорії технічного стану (задовільний), після реконстркції нежитлового приміщення № 10, технічного поверху цієї будівлі під мансарду (яка полягала у надбудові мансарди до технічного поверху триповерхової будівлі) зовнішня конфігурація зазначеної будівлі не змінилася.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статі 375 ЦК України передбачено право власника на забудову земельної ділянки.

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Статтею 376 цього Кодексу встановлені правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

З урахуванням змісту вказаної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права, якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України та статті 3 ЦПК України.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-381цс15.

Відповідно до частини четвертої татті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) вказано, що аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло освіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Задовольняючи позов, суд першої інстацнії не звернув уваги на те, що ОСОБА_3 , яка не брала участі у справі, є власницею реконструйованого нежитлового приміщення № 10, технічного поверху у літ. «А-3» в буд. АДРЕСА_1 під мансарду на підставі Свідоцтва, виданого 16 січня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської обалсті Непочатих В.В. за реєстровим № 9.

Оскільки судове рішення стосується прав, інтересів та (або) обов`язків ОСОБА_3 , яка не брала участі у справі, правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справ або підготовки до її розгляду (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, понесені ОСОБА_3 за подачу апеляційної скарги, документально підтверджуються в розмірі 2 636,10 грн (а. с. 49 т. 2).

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 636,10 грн.

Звіт про проведення технічного обстеження триповерхової будівлі літ. «А-3» з мансардою після реконструкції технічного поверху в буд. АДРЕСА_1 , складений 20 березня 2020 року на замовлення ОСОБА_3 . Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 , не є судовими витратами в розумінні статті 133 ЦПК України, тому правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 вартості робіт, пов`язаних з проведенням технічного обстеження вказаної будівлі відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 376 ч. 1, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 липня 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту реєстрації Харківської міської ради, треті особи - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, про визнання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення самочинними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2 636,10 грн (дві тисячі шістсот тридцять шість грн 10 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді А.І.Овсяннікова

О.Ю.Тичкова