КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5989/2020 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Мостової Г.І., Слюсар Т.А.

при секретарі Рудик О.Л.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» про стягнення страхового відшкодування.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

09 липня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», в якому просив стягнути з останнього на його користь 40883,38 грн страхового відшкодування; 704,80 грн. судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 червня 2016 року в с. Микуличі Бородянського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: ВАЗ-2121 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуваннями ОСОБА_3 та ВАЗ-21112 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 .

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 21.10.2016 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди. В результаті ДТП була завдана майнова шкода.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ-2121 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована ПАТ «СК «Скайд» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АЕ/6998403 від 08.12.2015.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» про стягнення страхового відшкодування відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 - представник позивача ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, як таке, що не відповідає фактичним обставинам справи, вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказував, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_3 , що підтверджується постановою Бородянського районного суду Київської області у справі № 360/1853/16-п від 21.10.2016. На час ДТП автомобіль ОСОБА_3 був застрахований в ПАТ «Страхова компанія «Скайд».Про доведеність позовних вимог свідчить те, що 20.12.2017 позивачу МТСБУ було виплачено 14 000,00 грн в якості часткового відшкодування шкоди завданої позивачу внаслідок ДТП, яка мала місце 10.06.2016 за зобов`язанням ПАТ «СК «Скайд». Виплата проводилась згідно Порядку повернення гарантійних внесків страховиків до фонду захисту потерпілих у дорожньо - транспортних пригодах шляхом врегулювання страхових випадків за зобов`язаннями страховиків, членство яких в МТСБУ припинено. Крім того, просив долучити до матеріалів справи свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ-2121» (УШ ХТА7511) д.н.з. НОМЕР_1 , яким підтверджується, що транспортний засіб «ВАЗ-2121» (УШ ХТА7511) д.н.з. НОМЕР_3 та транспортний засіб «ВАЗ-2121» (УШ ХТА7511) д.н.з. НОМЕР_1 є одним і тим самим транспортним засобом, а отже Полісом АЕ/ 6998403 від 08.12.2015 застраховано траспортний «ВАЗ-2121» (УШ ХТА7511) д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджує обґрунтованість вимоги позивача про стягнення страхового відшкодування з ПАТ «СК «Скайд». Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Відповідач Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд» у визначений ухвалою суду строк, не скористалось процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_2 та представник Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» в судові засідання апеляційного суду не з`явились.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ч.1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 120 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання, які про час та місце розгляду справи повідомлялися, причину неявки суду не повідомили, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. До того ж, позивач для участі у справі направив свого представника.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає вказаним вимогам цивільного процесуального права дивлячись на таке.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Положеннями ст. ст. 11-13 ЦПК України, роз`яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Судом встановлено, що 10 червня 2016 року в с. Микуличі Бородянського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: ВАЗ-2121» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуваннями ОСОБА_3 та ВАЗ-21112 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 21.10.2016 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП була завдана майнова шкода.

В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК наявність винних дій водія ОСОБА_3 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 10.06.2016 є доведеною, та не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов'язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

З постанови Бородянського районного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року вбачається, що ОСОБА_3 10.06.2016 року керуючи автомобілем ВАЗ-2121» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги Правил дорожнього руху України.

З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6998403 вбачається, що ПАТ «Страхова компанія «Скайд» застраховано транспортний засіб ВАЗ-2121 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 зі страховим лімітом за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50 000,00 грн., франшиза дорівнює 0, 00 грн. (а.с. 10).

Згідно цього ж полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що 13.06.2016 позивач звернувся до ПАТ «СК «Скайд» із повідомленням про настання страхового випадку, 10.06.2016 - із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.11), яке не було відшкодоване.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 3 ст. 34 цього Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно звіту №462/06/16Н про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 21.06.2016, розмір матеріального збитку, заподіяного позивачу, як власнику транспортного засобу марки ВАЗ - 211120, державний номерний знак НОМЕР_4 становить 42865,67 грн.

Рішенням президії МТСБУ в грудні 2016 року було зобов`язано Дирекцію Бюро здійснити виплати потерпілим за зобов`язаннями колишніх членів МТСБУ, по відношенню до яких не здійснюються процедури ліквідації (банкрутства) за рахунок залишку їх базових гарантійних внесків у фонді захисту потерпілих МТСБУ. Гранична сума виплати за зобов`язаннями СК «Скайд» - 14 000 грн.

На виконання зазначеного рішення позивачу МТСБУ було виплачено 14 000 грн, що підтверджується відповідними документами (а.с.13,14).

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи користь, страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові.

Відповідно до п. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Положенням ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

В силу ч. 2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування,сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивач просив суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування, враховуючи пеню, 3% річних та інфляційні втрати в розмірі 40883,38 грн.,що включає в себе також 1000 грн. вартості проведення звіту.

Полісом серії №АЕ/6998403 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким було забезпечено транспортний засіб марки ВАЗ-2121 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 зі страховим лімітом за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50 000,00 грн., франшиза дорівнює 0, 00 грн. (а.с. 10).

За приписом ст. 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона передбачена договором страхування.

Позивачу відповідачем не було сплачено страхового відшкодування, договором страхування передбачена франшиза у розмірі 0, 00 грн.

Загальна сума матеріальної шкоди згідно звіту (а.с.16) становить 42865,67 грн, із яких 14 000 грн виплачено позивачу МТСБУ. Залишок збитків складає 28 865,67 грн.

Пред`являючи позов до суду позивач зазначав, що залишок розміру збитків становить 29 865,67 грн.

Проте, колегія суддів не може погодитись із вказаною сумою, оскільки до цієї суми позивач прибавив 1000 грн вартості проведення звіту експертом по визначенню матеріальної шкоди, оскільки відповідно до п.2 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані, в тому числі, проведенням експертизи. Натомість, на суму 1000 грн не можуть нараховуватися штрафні санкції.

Таким чином, загальна сума залишку завданих збитків складає 28 865,67 грн, яку, колегія суддів вважає слід стягнути з відповідача на користь позивача та штрафних санкцій з підстав порушення строків виплати страхового відшкодування відповідачем, що буде становити:

Сума боргу:

Основна сума заборгованості за договором: з 16/02/2017 до 20/12/2017; сума боргу 28 865,67 грн.

Інфляційні витрати:

Останній період (16/02/2017 до 20/12/2017) Індекс інфляції

березень 2017 101,80

березень 2017 100,90

травень 2017 101,30

червень 2027 101,60

липень 2017 100,20

серпень 2017 99,90

вересень 2017 102,00

жовтень 2017 101,20

листопад 2017 100,90

грудень 2017 100,00

Розрахунок здійснюється за формулою

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (101,80 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (100,20 : 100) x (99,90 : 100) x (102,00 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) = 1.11318804

Інфляційне збільшення:

28 865,67 x 1.11318804 - 28 865,67 = 3 267,25 грн.

Виходячи з подвійної облікової ставки, (16/02/2017 - 20/12/2017), періоду прострочення виконання зобов`язання, що становить 308 днів = 6 354,40 грн.- штрафні санкції.

Загальна заборгованість: 28 865,67 (сума боргу) + 3 267,25 (інфляційне збільшення) + 6 354,40 (штрафні санкціі) = 38 487,32 грн, яку і слід стягнути з відповідача на користь позивача, задовольнивши частково позовні вимоги.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа судом першої інстанції розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів обґрунтованості стягнення з ПАТ «СК «Скайд» страхового відшкодування, оскільки застрахований транспортний засіб ВАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , а згідно постанови суду в ДТП визнано винним водія автомобіля ВАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки до апеляційного суду надійшла відповідь ТОВ «Фінанс-Лайн», який повідомив, що КТЗ з державними реєстраційними номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_1 є одним і тим же автомобілем ВАЗ-2121, що підтверджується страховим полісом №АЕ/6998403 від 08.12.2015 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів, судом першої інстанції було визначено розгляд справи у спрощеному провадженні, тобто без виклику сторін та при наявності доказів, які містяться в матеріалах справи.

Тоді, як норми ч.7 ст. 81 ЦПК України визначають, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, суд не скористався зазначеними нормами права.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права у справі, яка переглядається, за неповно встановлених обставин, які мають значення для справи, неправильним визначенням, відповідно до встановлених судом обставин, правовідносин, призвело до неправильного вирішення справи, тому відповідно до статті 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи в суді першої - 704,80 грн та апеляційної - 1057,30 грн інстанцій та висновків суду щодо часткового задоволення позовних вимог, необхідно віднести на відповідача Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд».

Ураховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку,що судове рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 38487,32 грн., витрати на проведення звіту 1000 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. та 1057,30 грн.

Сторони:

Позивач : ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд», ідентифікаційний код юридичної особи - 16295210, місцезнаходження: м. Київ, провулок Руслана Лужевського, 14, корпус 1, офіс 3Б.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: