ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7430/19 Номер провадження 22-ц/814/2267/20Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Одринської Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької міської ради Полтавської області на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 серпня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Департаменту житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Департаменту житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 08 липня 2019 року біля будинку № 52 по вул. Київській у м. Кременчуці, внаслідок зламу та падіння гілки дерева тополі пошкоджено належний їй транспортний засіб Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску.

У зв`язку з чим, прохала суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь у відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 25169,17 грн. та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Короткий зміст рішення та рух справи у суді першої інстанції

06 лютого 2020 року ухвалою Автозаводського районного суду Полтавської області Кременчуцьку міську раду залучено до справи, в якості відповідача.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Департаменту житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 25169,17 грн., моральну шкоду у розмірі 1000 грн., витрати на оплату автотоварознавчого дослідження в розмірі 1600 грн. та повернуто сплачений судовий збір у розмірі 1143,52 грн.

В решті позову - відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги

З рішенням суду першої інстанції Кременчуцька міська рада Полтавської області не погодилася та оскаржила його в апеляційному порядку.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення по справі, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано, що для настання відповідальності необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: наявність шкоди, яка полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється правом або у зменшенні майнової сфери потерпілого; протиправна поведінка (дія, бездіяльність) заподіювача шкоди, що означає порушення особою вимог правової норми; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина, яка може проявлятись у формі умислу та/або необережності. У даній ситуацій відсутній склад правопорушення, а саме, не доведено від якої саме бездіяльності Кременчуцької міської ради Полтавської області завдано шкоду, причино-наслідкового зв`язку між діянням та наслідками.

Крім того, Кременчуцька міська рада Полтавської області у апеляційній скарзі вказує, що балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. На думку Кременчуцької міської ради Полтавської області, суд першої інстанції не вірно визначив відповідача по справі, виходячи з лише з того, що деревина з якої впала гілка розташована на землі комунальної власності.

Кременчуцькою міською радою Полтавської області прийнято рішення від 29 листопада 2016 року «Про затвердження міської Програми по видаленню аварійних, сухостійних, фаутних дерев, а також кронування дерев, що досягли вікової межі в місті Кременчуці на 2017 2020 роки».

Програмою передбачено, що відповідальним за її виконання є управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області.

На думку відповідача, суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги, те що впавши дерево не знаходилося в аварійному стані в розумінні п.9.1.12 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України.

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу в матеріалах справи відсутні докази протиправної поведінки відповідача, наслідком якої виникли збитки, прямий зв`язок між діями та збитками, нанесеними позивачем та наявністю вини відповідача у їх виникненні.

Також, у апеляційні скарзі Кременчуцька міська рада вказує, що позивачем порушено вимоги п.п. 15.1, 26.2 правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме порушені правила стоянки та зупинки, що потягло за собою випадкове пошкодження майна.

Не погоджується Кременчуцька міська рада і щодо наявності підстав для стягнення моральної шкоди, вважає, що суд першої інстанції не вірно дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача на відшкодування моральної шкоди саме через недоведеність вини відповідача в завданні шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Згідно частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 35169 грн. 17 коп. та беручи до уваги положення частини 13 статті 7, статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Встановлені обставини справи

Із матеріалів справи вбачається, що 08 липня 2019 року біля будинку №52 по вул. Київській у м Кременчуці, внаслідок зламу та падіння гілки дерева тополі пошкоджено належний їй транспортний засіб Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску є ОСОБА_1 .

Згідно з проведеним автотоварознавчим дослідженням за № 164 від 30 вересня 2019 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску, становить 25169,17 грн.

08 серпня 2019 року ОСОБА_1 з заявою звернулася до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про надання їй інформації щодо повної назви, адреси та іншої контактної інформації про підприємство, на балансі якого знаходиться ділянка прибудинкової території по АДРЕСА_1 .

Також прохала повідомити балансоутримувача зелених насаджень, які знаходяться за вказаною адресою та повідомити чи мають зареєстровані у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» скарги, повідомлення, звернення стосовного аварійного стану зелених насаджень чи неналежного догляду за зеленими насадженнями біля будинку АДРЕСА_2 .

З відповіді на запит від 15 серпня 2019 року № 27-17-02/35 Департамент житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради повідомив, що відповідно до наявної інформації, балансоутримувача зазначеної ОСОБА_1 тополі не визначено. Видалення зелених насаджень здійснюється відповідно до Порядку видалення дерев, кущів, газонів та квітників на території населених пунктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2006 року № 1045. Підстав для видалення дерев є заява фізичної або юридичної особи щодо видалення зелених насаджень.

Вказана заява залишена без розгляду та відповідного реагування.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що наведенні в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак, не можуть бути підставною для скасування оскаржуваного рішення, а суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо належного відповідача

Пунктом 5 частини 2 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно з частиною 7 статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила від 10 квітня 2006 року № 105) передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до пункту 5.5 Правил від 10 квітня 2006 року № 105 відповідальними за збереження зелених насаджень належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Підпунктом 7 пункту «а» частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Пунктом 2 статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними сила, або може на конкурсних засадах залучати до цього інші підприємства, установи, організації.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягуються особи, винні у неналежному утриманні об`єктів благоустрою.

Під час розгляду справи судом першої інстанції та подання апеляційної скарги Кременчуцькою міською радою Полтавської області не подано будь яких доказів чи даних, які спростовують те, що дерево з якого впала гілка на вказаний автомобіль, не перебуває на балансі міської ради.

Крім того, відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органом місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження таких насаджень. Однак, не вказує, яке саме підприємство є відповідальним за утримання та збереження зелених насаджень.

У розділі 12 Правил від 10 квітня 2006 року № 105 зазначено, що з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Весняний огляд проводять з метою перевірки стану насаджень, газонів, квітників, доріжок, площадок та інших елементів благоустрою. Під час огляду уточнюють обсяги робіт з поточного ремонту, садіння дерев та чагарників, багаторічних рослин, газонів. За даними обстежень складають акт та перелік заходів, необхідних для підготовки об`єктів до експлуатації в літній період. Під час осіннього огляду перевіряється готовність об`єктів благоустрою до зими і складається акт.

Відповідач в апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції необґрунтовано не взято до уваги, що впавше дерево, не знаходилося в аварійному стані в розумінні п.9.1.12 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України.

Однак, відповідачем не долучено до матеріалів справи актів проведених перевірок, які визначені Розділом 12 Правил від 10 квітня 2006 року № 105 та, які підтверджують те, що тополя не перебувала в аварійному стані та, що вона перевірялася під час проведених перевірок.

Щодо наявності підстав для цивільно-правової відповідальності

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Необхідно довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

При цьому, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладений обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Відносно порушення позивачем правил дорожнього руху п.п. 15.1, 26.2 затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

У матеріалах справи відсутні будь які докази, які свідчать проте, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вказані порушення правил дорожнього руху, як і відсутні інші переконливі докази вчинення ОСОБА_1 порушення, на яке вказує відповідач.

Щодо заподіяної моральної шкоди

Згідно статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції, які були зроблені при вирішені спору по суті відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Тому при вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції враховує те, що позивач зазнав моральної шкоди, яка виражалася у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку із пошкодженням її автомобіля, а отже суд вважає за необхідне залишити суму визначену судом першої інстанції в розмірі 1000 грн. без змін.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, він відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кременчуцької міської ради Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 17 грудня 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

Т.В. Одринська