Справа № 347/1029/20
Провадження № 2/347/462/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючої - судді : Крилюк М.І.,

секретаря : Борисової О.М.,

адвокатів: Лазоришина І.І., Фармуга В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - служба у справах дітей Рожнівської сільської ради ОТГ, як орган опіки і піклування про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - служба у справах дітей Рожнівської сільської ради ОТГ, як орган опіки і піклування про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та пояснили, що

26.03.2009 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 у виконкомі Хімчинської сільської ради Косівського району Івано-Франківській області, за актовим записом №5. Причиною розірвання шлюбу стало те, що в них різні погляди на сімейне життя, поповнення та витрати сімейного бюджету, взаємообов`язки та відсутня взаємоповага одне до одного. На даний час разом не проживають, подружніх відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства. А тому, вважає, що сім"я розпалась, шлюб носить формальний характер, надії на примирення немає. Просить шлюб розірвати та неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання біля батька - ОСОБА_1 .

Відповідачка та її представник позов визнали частково та не згідні щодо залишення на проживання біля батька неповнолітнього сина. ОСОБА_2 пояснила, що батько дитини немає власного житла, постійного місця роботи та джерела існування, зловживає спиртними напитками, курить, влаштовує сварки та нецензурно виражається при дитині. Позивач ніколи не приділяв належної уваги дитині, не цікавиться його навчанням в школі, не здійснює жодних йому покупок. А тому, вважає, що дитину слід залишити на проживання біля неї, оскільки вона займається вихованням та утриманням сина.

Представник служби у справах дітей Рожнівської сільської ради ОТГ, як орган опіки і піклування в судове засідання не з`явився.

Суд, вислухавши сторони, свідків та вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Як встановлено в судовому засіданні 26.03.2009 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 у виконкомі Хімчинської сільської ради Косівського району Івано-Франківській області, за актовим записом №5.

За час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, через різні погляди на сімейне життя. Сторони на даний час разом не проживають та спільного господарства не ведуть.

Задовольняючи позовну вимогу про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

В даному випадку позивач ОСОБА_1 скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачкою.

Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між ними немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, сторони на примирення не згідні, а тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Що стосується залишення неповнолітнього сина на проживання біля батька, то така позовна вимога не підлягає до задоволення із наступних підстав.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому, саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

В судовому засіданні позивачем не доведено, що він зможе якнайкраще забезпечити інтереси неповнолітньої дитини по відношенню до відповідачки ОСОБА_2 .

До матеріалів справи долучена характеристика на неповнолітнього ОСОБА_5 . Рожнівського ліцею «Гуцульщина» ім.Ф. Погребенника від 10.07.2020р. з якої видно, що мати ОСОБА_2 відвідує батьківські збори та з розумінням ставиться до рекомендацій вчителя.

Допитаний судом свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він особисто неодноразово підвозив ОСОБА_2 до школи, яка відвідувала там різні заходи та інколи підвозив їх разом із сином зі школи. Батько дитини ОСОБА_1 сином майже не цікавиться, часто зловживає спиртним, вів себе неадекватно по відношенню до своєї сім`ї, ніде не працює. До матеріалів справи також долучено письмове пояснення цього свідка (а.с.47), а також письмове пояснення свідка ОСОБА_8 , яка також вказала, що батько ОСОБА_1 неповнолітній дитині ОСОБА_5 не приділяє жодної уваги (а.с.48).

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_5 , якому виповнилося 11 років пояснив, що він бажає проживати з матір`ю - відповідачкою по справі ОСОБА_2 .

Згідно ч.ч.1.2ст.161 СК України зазначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Долучене до матеріалів справи рішення Рожнівської сільської ради ОТГ №12 від 08.08.2020р., в якому рекомендовано залишити місце проживання дитини ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_1 , суперечить дійсним матеріалам справи та доказам отриманим в судовому засіданні. Оскільки в рішенні зазначено, що відповідачка з лютого місяця не брала участі у вихованні сина. Проте, вказане суперечить поясненням свідків та й самої дитини, яка заявила, що бажає проживати виключно з матір"ю. Вказане свідчить про те, що орган опіки та піклування думку дитини взагалі не врахував, а прийняв рішення поверхнево без врахування важливих обставин даної справи.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати та неповнолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання при матері ОСОБА_2 .

На підставі наведеного, ст. ст. 51, 56, 109 - 112 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України , суд , -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26.03.2009 року у виконкомі Хімчинської сільської ради Косівського району Івано-Франківській області, за актовим записом №5 - розірвати.

Неповнолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання при матері ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Косівський районний суд до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: М.І. Крилюк