Справа № 758/9524/20
У Х В А Л А

про забезпечення позову

31 серпня 2020 року місто Київ

Подільський районний сул м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві без виклику учасників справи заяву представника позивача - адвоката Левкова С.А. про забезпечення позову та матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до районного суду із позовом до відповідачів, в якому просив: 1) визнати недійсним договір довічного утримання, укладений 05 жовтня 2012 року між

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ,

посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної

контори Пилипчук О.І. за реєстр. № 1-2351; 2) Визнати недійсним договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою 05 жовтня 2012р. за реєстровим № 1-2351 та внесення змін та доповнення до нього, укладений 14 листопада 2017 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. за реєстровим Же1-1076; 3) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 26.08.2020 р. вищевказаний позов був залишений без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків.

Через канцелярію суду 27.08.2020 року надійшла заява представника позивача, про забезпечення позову, в якій представник позивача просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , до набрання рішення суду законної сили.

Заява обґрунтована тим, що предметом даного позову є визнання недійсним договору довічного утримання та визнання права власності як спільного майна подружжя на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності набувачу ОСОБА_3 на сьогоднішній час стало відомо, що відповідач ОСОБА_3 зняла заборону відчуження з квартири АДРЕСА_1 , яка була накладена 14.11.2017р.державним нотаріусом Пилипчук О.І. згідно договору довічного утримання за реєстр. №1-1077. Вказані обставини підтверджуються витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру заборонений надається з цією заявою. Вказана квартира виставлена на продаж, що вбачається із роздруківки сайту оголошень ОЛХ. Ріелтором Королем Д.О. на сайтах з нерухомості рекламується спірна квартира. Стан спірної квартири та технічні умови відповідають дійсності. Меблеві гарнітури кімнати, передпокоїв та кухні відповідають дійсності та належать до спільного сімейного майна. Оскільки ОСОБА_3 зняла заборону з квартири та виставила квартиру на продаж, то може її реалізувати до розгляду справи в суді, що в подальшому може ускладнити виконання судового рішення.

Відповідно до ст.с.149 ч., 150 ч.1ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має на звернутися до суду.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначає, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Постановою Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

Згідно ст.150 ч.3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Встановлено, що між сторонами дійсно існує спір щодо квартири АДРЕСА_1 , а відтак незабезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення про задоволення позову, оскільки сторона відповідача може у будь-який час відчужити спірне майно.

Відповідно до ст.150 ч.1 ЦПК України встановлений арешт майна, що належить відповідачеві та заборона вчиняти певні дії, є видом забезпечення позову.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 є власником квартири, на яку просить накласти арешт позивач.

У зв`язку з чим, заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.153 ч.9 ЦПК України ухвала про накладення арешту підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149-150, 258-260, 353 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача - адвоката Левкова С.А. про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), до набрання рішення суду законної сили.

Заборонити ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )та особам, що мають повноваження державного реєстратора, вчинення дій, спрямованих на відчуження, розпорядження та (або) реєстрацію, перереєстрацію зареєстрованого за ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )на праві власності нерухомого майна, а також вчиняти будь-які дії щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )та будь-які дії щодо внесення записів про припинення/зміну/скасування/поновлення та інші дії, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон і відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

За даною ухвалою є: стягувач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ); боржник - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Копію ухвали скерувати представнику позивача для пред`явлення в установленому законом порядку для виконання і внесення відомостей до Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого та рухомого майна.

Копію ухвали після її виконання направити відповідачу - для відмова

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - протягом розгляду цивільної справи № 758/9524/20.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

СуддяН. М. Ларіонова