Справа № 161/9646/20
Провадження № 4-с/161/48/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2020 місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Пушкарчук В.П.,

за участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.,

скаржника (боржника) ОСОБА_1 ,

державного виконавця Романовського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ніколайчука Т.В. у виконавчому провадженні ВП №54486650 під час примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2017 року у цивільній справі №161/7017/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

17 червня 2020 року на адресу суду надійшла вказана скарга.

Скарга мотивована тим, що державний виконавець протиправно не закінчує виконавче провадження на підставі п.15 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», не зважаючи на те, що предмет іпотеки був набутий іпотекодержателем у власність на підставі відповідного застереження.

З цих підстав просить суд зобов`язати державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.15 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», а також зняти усі арешти, обтяження, заборони тощо, які застосовані у виконавчому провадженні.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав та просив суд її задовольнити.

Державний виконавець у судовому засіданні скаргу заперечив.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2016 року у цивільній справі №161/7017/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 2 801 925 гривень 68 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 42 028 гривень 88 копійок судового збору

На виконання вищенаведеного судового рішення судом 24 березня 2017 року був виданий виконавчий лист, який наразі знаходиться на примусовому виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ВП №54486650.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 25 березня 2019 року рішенням державного реєстратора, майно ОСОБА_1 , яке перебувало в іпотеці банку, було набуте у власність АТ «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного застереження.

Надаючи правову оцінку доводам боржника про те, що виконавче провадження підлягає закриттю на підставі п.15 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», суд зазначає таке.

Пунктом 15 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки.

Оскільки в розглядуваному випадку державним виконавцем примусово виконується судове рішення не про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки, а про стягнення заборгованості із боржника ОСОБА_1 в загальному порядку, виконавче провадження у такому випадку не може бути закінчене на підставі п.15 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що державний виконавець цілком обґрунтовано продовжує здійснювати виконавче провадження, тобто стягувати заборгованість із боржника у примусовому порядку, підстави для закінчення виконавчого провадження на підставі п.15 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні», а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 450-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ніколайчука Т.В. - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п?ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений та підписаний 08 жовтня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук