справа №619/1224/20
провадження №2/619/718/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2020 року Дергачівський районний суд

Харківської області

у складі: головуючого - судді - Якименко Л.О.

за участю: секретаря судового засідання - Ломанової І.А.

розглянув у судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області 25 січня 1993 року, актовий запис № 17.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складалася з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 травня 1989 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1781.

Рішенням LXIX сесії Солоницівської селищної ради VІ скликання від 24 вересня 2015 року № 3 «вулиця Леніна» була перейменована на «вулицю Сумський шлях».

13 січня 1993 року ОСОБА_4 , склав заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Солоницівської селищної ради Дергачівського району Євтушенко М.М. та зареєстровано в реєстрі за №07. Згідно з положенням цього заповіту ОСОБА_4 все належне йому майно, де б воно не було та з чого б не складалось, на що він по закону буде мати право, заповів дружині ОСОБА_5 та сину ОСОБА_1 .

Спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_4 були його дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 , позивач - ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_5 , фактично прийняли зазначену спадщину, оскільки фактично вступили в управління спадковим майном на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, та на протязі строку, передбаченого ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР, не заявили про відмову від спадщини, але не оформили своїх спадкових прав.

ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_5 фактично вступили в управління спадковим майном, а саме: на день смерті ОСОБА_4 проживали в спадковому будинку, користувалися особистими речами спадкодавця, меблями, посудом, які знаходилися в будинку. Обробляли город, утримували будинок в належному стані, здійснювали поточний ремонт будинку та подвір`я, надвірних будівель та позивач ОСОБА_1 управляє спадковим майном на сьогоднішній день.

Позивач ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_5 є спадкоємцями за заповітом, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис №104.

06 грудня 1996 року ОСОБА_5 , склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області Євтушенко М.М. та зареєстровано в реєстрі за №915. Згідно з положенням цього заповіту ОСОБА_5 все належне їй майно, де б воно не було та з чого б не складалось, на що вона по закону буде мати право, заповіла синові ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_5 проживали разом, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , так як на момент смерті постійно проживав разом з нею. Крім того, ОСОБА_1 від спадщини в передбаченому законодавством порядку не відмовлявся.

ОСОБА_5 мала трьох дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Оскільки на момент смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) її донька - ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) була непрацездатною, то остання має право на обов`язкову частку у спадковому майні.

Так як частка спадкового майна ОСОБА_5 складає Ѕ від всього спадкового майна, яке залишилось після смерті чоловіка - ОСОБА_4 , а у ОСОБА_7 було троє дітей, то розмір обов`язкової частки у спадщині складає 1/12 (1/2/3/2).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1656.

Заповіту ОСОБА_6 не залишила.

Спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_6 є її дочка ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 в передбачений законодавством строк звернулася до Першої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на частину спадкового майна.

Оскільки ОСОБА_6 належним чином не оформила свої спадкові права після смерті матері - ОСОБА_5 , та не отримала правовстановлюючого документу, то ОСОБА_2 змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановлений чинним законодавством спосіб звернулися до державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Якименко О.І. з метою отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті- ОСОБА_4 , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їм було відмовлено, в зв`язку з тим, що в заповіті не визначені частки між спадкоємцями, а тлумачення заповіту неможливе, в зв`язку зі смертю одного із спадкоємців.

Відповідно до листа №1834/01-20 від 01.07.2019 Харківський обласний нотаріальний архів повідомив, що за наявними в архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області за 1993-1994 роки, заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник - адвокат Лисенко О.В. в судове засідання не з`явилися, в поданій до суду заяві представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Лисенко О.В. позов підтримала повністю, просила позов задовольнити в повному обсязі на підставі наявних матеріалів в справі. Розгляд справи просили проводити без фіксації технічними засобами та за їх відсутністю, що суд вважає за можливе.

Відповідач ОСОБА_3 у справі в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, про що в справі мається поштове повідомлення про отримання судової повістки 22 вересня 2020 року. Про поважні причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області 25 січня 1993 року, актовий запис № 17.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складалася з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 травня 1989 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1781.

Рішенням LXIX сесії Солоницівської селищної ради VІ скликання від 24 вересня 2015 року № 3 «вулиця Леніна» була перейменована на «вулицю Сумський шлях».

13 січня 1993 року ОСОБА_4 , склав заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Солоницівської селищної ради Дергачівського району Євтушенко М.М. та зареєстровано в реєстрі за №07. Згідно з положенням цього заповіту ОСОБА_4 все належне йому майно, де б воно не було та з чого б не складалось, на що він по закону буде мати право, заповів дружині ОСОБА_5 та сину ОСОБА_1 .

Спадкоємицями за заповітом після смерті ОСОБА_4 були його дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

Після смерті ОСОБА_4 , позивач - ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_5 , фактично прийняли зазначену спадщину, оскільки фактично вступили в управління спадковим майном на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, та на протязі строку, передбаченого ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР, не заявили про відмову від спадщини, але не оформили своїх спадкових прав.

ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_5 фактично вступили в управління спадковим майном, а саме: на день смерті ОСОБА_4 проживали в спадковому будинку, користувалися особистими речами спадкодавця, меблями, посудом, які знаходилися в будинку. Обробляли город, утримували будинок в належному стані, здійснювали поточний ремонт будинку та подвір`я, надвірних будівель та позивач ОСОБА_1 управляє спадковим майном на сьогоднішній день.

Позивач ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_5 є спадкоємцями за заповітом, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис №104.

06 грудня 1996 року ОСОБА_5 , склала заповіт, який було посвідчено секретарем виконкому Солоницівської селищної ради Дергачвіського району Харківської області Євтушенко М.М. та зареєстровано в реєстрі за №915. Згідно з положенням цього заповіту ОСОБА_5 все належне їй майно, де б воно не було та з чого б не складалось, на що вона по закону буде мати право, заповіла синові ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_5 проживали разом, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , так як на момент смерті постійно проживав разом з нею. Крім того, ОСОБА_1 від спадщини в передбаченому законодавством порядку не відмовлявся.

ОСОБА_5 мала трьох дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Оскільки на момент смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) її донька - ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) була непрацездатною, то остання має право на обов`язкову частку у спадковому майні.

Так як частка спадкового майна ОСОБА_5 складає Ѕ від всього спадкового майна, яке залишилось після смерті чоловіка - ОСОБА_4 , а у ОСОБА_7 було троє дітей, то розмір обов`язкової частки у спадщині складає 1/12 (1/2/3/2).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1656.

Заповіту ОСОБА_6 не залишила.

Спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_6 є її дочка ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 в передбачений законодавством строк звернулася до Першої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на частину спадкового майна.

Оскільки ОСОБА_6 належним чином не оформила свої спадкові права після смерті матері - ОСОБА_5 , та не отримала правовстановлюючого документу, то ОСОБА_2 змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановлений чинним законодавством спосіб свернулися до державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Якименко О.І. з метою отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті- ОСОБА_4 , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їм було відмовлено, в зв`язку з тим, що в заповіті не визначені частки між спадкоємцями, а тлумачення заповіту неможливе, в зв`язку зі смертю одного із спадкоємців.

Відповідно до листа №1834/01-20 від 01.07.2019 Харківський обласний нотаріальний архів повідомив, що за наявними в архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області за 1993-1994 роки, заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Згідно повідомлення Державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маслій А.О. № 903/01-16 від 03.07.2020 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка проживала: АДРЕСА_1 , була заведена спадкова справа № 636/2020. 17.09.2010 з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась донька спадкодавця, ОСОБА_6 , та син спадкодавця, ОСОБА_3 . Більше із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися. Заповіт був посвідчений від імені ОСОБА_5 , 06.12.1996 секретарем виконкому Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харіквської області Євтушенко М.М. за реєстровим № 915 на все майно на користь сина заповідача - ОСОБА_1 . Після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який проживав: АДРЕСА_1 , була заведена спадкова справа № 252/2018. 11.12.2018 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась ОСОБА_2 , що діє на підставі довіреності від імені сина спадкодавця, ОСОБА_3 . Більше із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися. Заповіт був посвідчений від імені ОСОБА_4 , 13.01.1993 секретарем виконкому Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області Євтушенко М.М. за реєстровим № 07 на все майно на користь дружини заповідача, ОСОБА_5 , та сина заповідача, ОСОБА_1 .

Згідно повідомлення начальника відділу Головного управління пенсійного фонду країни в Харківській області Панасенко Т.С. - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , перебувала на обліку та отримувала пенсію по інвалідності з 31.12.2003 по 19.07.2005 та з 20.07.2005 по 31.01.2013 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 ) - пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно повідомлення завідувача Першої Харківської міської державної нотаріальної контори (колишня Перша Харківська державна нотаріальна контора) № 1777/01-16 від 03.07.2020, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , було заведено спадкову справу № 262/2013. У матеріалах спадкової справи знаходяться: - заява, зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 528 від 17.04.2013, від ОСОБА_2 , дочки спадкодавці, яка мешкала на момент подачі заяви за адресою: АДРЕСА_3 , про прийняття спадщини; заява, зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 1653 від 07.10.2015, від ОСОБА_8 , який мешкав на момент подачі заяви за адресою: АДРЕСА_3 , що діє від імені ОСОБА_2 ,дочки спадкодавці, яка мешкала на момент подачі заяви за адресою: АДРЕСА_3 , згідно її довіреності, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 . Інших заяв про прийняття/відмову від спадщини у матеріалах спадкової справи немає. 07.10.2015 за реєстровим № 1-1408 на ім`я ОСОБА_2 , дочки спадкодавці, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. За даними інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 17.04.2013 за № 33788529, оригінал якої знаходиться в матеріалах вищезазначеної спадкової справи № 262/2013, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , заповіту не складала.

Згідно ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року ), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом

шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Згідно ч. 1 ст. 561 ЦК України (в редакції 1963 року),свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцями після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07.07.1994 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину (тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подавали заяву нотаріусу про прийняття спадщини).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року №2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно з вимогами статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права.

Згідно ст.16 ЦК України: Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується захист права: визнання права.

Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

На підставі ст.ст. 524, 529, 534, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 16, 328, 1223, 1233, 1261, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 13, 77-81, 89, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 52,8 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності на 5/12 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 52,8 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП: НОМЕР_5 , право власності на 1/12 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 52,8 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка мала право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з моменту оголошення рішення, а особами, які приймають участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення, у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Л. О. Якименко