КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, згідно з яким, враховуючи нову редакцію позовної заяви від 12.10.2018 року, подану на виконання вимог ухвали суду від 10.08.2018 року, згідно з яким просила: стягнути з Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва» в особі Житлово-експлуатаційної дільниці № 201 на її користь майнову шкоду у розмірі 57 006 грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. та всі інші судові витрати у розмірі 10 900 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що у лютому 2014 року між ним, як власником квартири АДРЕСА_1 (надалі - квартира), та Комунальним підприємством «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався утримувати внутрішньо будникові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій і усунення порушень у строки, встановлені законодавством, а також відшкодувати споживачеві збитки, заподіяні його майну та/або приміщенню.

Відповідно до Акту від 22.01.2018 року, складеного співробітниками ЖЕД № 201, квартиру було залито через розкомплектування невідомими особами крану ПС (викрутка гайки) на ЦО на технічному поверсі.

При цьому, згідно роздруківки з програмного комплексу АВК5, складеного співробітниками ЖЕД № 201, вартість робіт по відшкодуванню матеріальної шкоди, завданої майну позивача, становить 17 177 грн. 00 коп.

Разом з тим, позивач зазначає, згідно зі Звітом № 32/18 від 03.05.2018 року, складеним незалежним оцінювачем ОСОБА_3 на його замовлення, вартість завданої майнової шкоди становить 57 006 грн. 00 коп.

За вказаних обставин, а також посилаючись на неможливість врегулювати спір у досудовому порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою від 12.10.2018 року було відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 05.07.2019 року (протокольно) судом було замінено неналежного відповідача на належного відповідача - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.09.2019 року позов задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» на користь ОСОБА_1 57 006 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати у розмірі 8 604 грн. 80 коп., а всього 65 610 грн. 80 коп. (т. 1, а.с. 233-237).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнувши з КП «Керуюча компанія з обслуговування Дарницького району м. Києва» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 15 778 грн. 00 коп.

Так, обґрунтовуючи доводи своєї апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки та не дослідив зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва (ремонт квартири АДРЕСА_1 після залиття з технічного поверху) в поточних цінах станом на 09.03.2018 року, відповідно до якого вартість ремонтних робіт становить 15 778 грн. 00 коп.

При цьому, зазначає, що суд безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про призначення судово-будівельної експертизи, пославшись на необґрунтованість останнього, та поклав в основу оскаржуваного рішення Звіт оцінювача ОСОБА_3 від 03.05.2018 року за № 32/18.

Також, апелянт не погоджується з розміром стягнутих з нього витрат на правничу допомогу, оскільки, на його думку, позивачем не доведено, що на підставі Договору № 22/05/18 про надання правової допомоги від 22.05.2018 року адвокат надавав правову допомогу саме по цивільній справі № 753/14234/18 (т. 1, а.с. 240-244).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.03.2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву (т. 2, а.с. 12-14).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.05.2020 року справу призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи (т. 2, а.с. 25-27).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається зі змісту Акту від 22.01.2018 року, складеного співробітниками ЖЕД № 201, 20.01.2018 року через розкомплектування невідомими особами крану ПС (викрутка гайки) на ЦО на технічному поверсі мав місце факт залиття належної позивачеві на праві власності квартири АДРЕСА_1

При цьому, згідно роздруківки з програмного комплексу АВК5, складеного співробітниками ЖЕД № 201, вартість робіт по відшкодуванню матеріальної шкоди, завданої майну позивача, становить 17 177 грн. 00 коп.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, вказував, що вищенаведена роздруківка не є належним доказом на підтвердження розміру завданої майнової шокди, в той час як згідно зі Звітом № 32/18 від 03.05.2018 року, складеним незалежним оцінювачем ОСОБА_3 на його замовлення, дійсна вартість завданої майнової шкоди становить 57 006 грн. 00 коп.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (недоговірне зобов`язання).

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто у контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін, вирішальним фактором є те, що подання доказів та доведення перед судом їх переконливості - є обов`язком сторін. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Крім того, як зауважує Європейський суд з прав людини, що принцип процесуальної рівності сторін передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., заява № 14448/88).

Також, слід зазначити, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, а якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована - вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При цьому, обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим апелянтом в апеляційній скарзі, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» визнає факт та причини залиття квартири позивача та не оспорює свого обов`язку відшкодувати завдану позивачеві майнову шкоду.

У свою чергу, ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже, вищенаведені обставини щодо факту, причини залиття квартири та обов`язку відповідача відшкодувати завдану позивачеві майнову шкоду не потребують доказуванню у даній справі.

Разом з тим, як вбачається, відповідачем оспорювався розмір заявленої до відшкодування розмір майнової шкоди, оскільки, на його думку, саме зведеним кошторисним розрахунком вартості об`єкта будівництва (ремонт квартири АДРЕСА_1 ) в поточних цінах станом на 09.03.2018 року, відповідно до якого вартість ремонтних робіт складає 15 778 грн. 00 коп.

Так, відповідно до п.9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим, серед іншого, у випадках визначення збитків або розміру відшкодування.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Разом з тим, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.ст. 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Також, за змістом положень п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, наданий позивачем Звіт з визначення розміру майнової шкоди складений з врахуванням даних, отриманих під час огляду квартири позивача. У висновку оцінювач ОСОБА_3 , який зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів, має кваліфікацію оцінювача об`єктів в матеріальній сфері та стаж роботи оцінювача з 2008 року, керуючись Міжнародними стандартами оцінки, Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440, Методикою «Визначення причин залиття з урахуванням нових технологій та визначенню матеріальної шкоди за його наслідками» та низкою інших діючих нормативно-правових актів та стандартів, провів ідентифікацію об`єкта дослідження, встановив характер та обсяг ушкоджень, обсяг і номенклатуру робіт з відновлювального ремонту квартири, перелік необхідних складових і матеріалів та визначив вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу, що і становить розмір майнової шкоди.

Дослідження оцінювачем стану опорядження приміщень квартири позивача проведене методом співставлення даних візуально-інструментального обстеження з вимогами чинних в Україні нормативних документів в галузі будівництва, а вартість відновлювальних ремонтних робіт оцінювач визначив за витратним методом на основі діючих ринкових цін на товари (матеріали), роботи і послуги на підставі зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва, який повністю узгоджується з даними Акту про залиття.

Крім того, кошторисний розрахунок вартості ремонтно-відновлювальних робіт у квартирі позивача передбачає проведення необхідних видів (найменувань) робіт у кожному приміщенні, серед яких розбирання плінтусів, демонтаж світильників, вимикачів та розеток, розбирання покриттів підлоги з ламінату, розбирання підложки під ламінат, перетирання штукатурки, очищення віконних та дверних укосів від фарби, протравлення поверхонь нейтралізуючим розчином, ґрунтування поверхонь, шпатлювання, безпіщане покриття поверхонь стін, водоемульсійне покриття, фарбування, улаштування підстильного шару та покриття з ламінату, обклеювання стін шпалерами, установлення вимикачів та розеток, монтаж світильників, улаштування багетів, улаштування плінтусів та придбання необхідних матеріалів таких як антисептик, клей, шпалери, ґрунтовка, шпаклівка, фарба, багет, ламінат, гіпсокартон тощо (всього 122 позиції по двох житлових кімнатах, коридору, кухні і вбиральні); додаткові роботи щодо улаштування захисного шару підлоги, реставрація панелей шаф-купе та кухні, очищення приміщень від сміття, навантаження сміття, перевезення сміття.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, наданий відповідачем Зведений кошторисний розрахунок та Дефектний акт містять лише 8 видів найменувань робіт по ремонту квартири позивача, які включають роботи по розбиранню плінтусів, розбиранню покриттів підлоги з ламінату, улаштування покриттів з ламінату на прокладці, улаштування плінтусів, знімання шпалер, антисептування, фарбування раніше пофарбованих стель та обклеювання стін шпалерами.

Також, зведений кошторисний розрахунок взагалі не передбачає необхідність придбання матеріалів, необхідних для проведення ремонтно-відновлювальних робіт у квартирі позивача та не містить посилання на необхідність проведення таких робіт як демонтаж і установлення світильників, вимикачів та розеток і реставрація панелей шаф-купе та кухні.

За вказаних обставин, а також враховуючи положення вищенаведених вимог законодавства, Зведений кошторисний розрахунок та Дефектний акт, які, на думку відповідача, підтверджують дійсний розмір завданої позивачеві розмір майнової шкоди, не є тим належним та допустимим доказом, який би спростовував правильність висновків експерта, викладених у Звіті № 32/18 від 03.05.2018 року, на який, в свою чергу, посилався позивач при зверненні до суду з вказаним позовом.

Доводи апеляційної скарги стосовно безпідставної відмови судом першої інстанції у задоволенні його клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи колегія суддів відхиляє, адже, з огляду на положення ст. 103 ЦПК України, а також те, що представником відповідача при зверненні з відповідним клопотанням не було обґрунтовано доцільності проведення експертизи та не наведено обставин, які дають підстави сумніватися у висновках оцінювача, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вказаного клопотанням є правильним та таким, що зроблений у відповідності до вимог чинного процесуального законодавства.

Більш того, виходячи з системного аналізу положень ст.ст. 103, 105 ЦПК України, питання щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи вирішується судом лише за наявності певних умов в їх сукупності (у тому числі, й відповідного обґрунтування необхідності такого призначення) та, зважаючи на предмет даного позову, не є безумовно обов`язковим.

Посилання апелянта на те, що наявний в матеріалах справи Договір №22/05/18 про надання правової допомоги від 22.05.2018 року не підтверджує факту надання позивачу правової допомоги саме по цивільній справі № 753/14234/18, спростовуються наявними в матеріалах справи Актами про прийняття-передачу наданої правової допомоги, в яких міститься посилання на дати судових засіданнях, які були проведені судом першої інстанції по даній цивільній справі.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

При цьому, у зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська