справа № 208/104/20
№ провадження 2/208/1191/20
26 травня 2020 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Вілкової Ю.В., представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди (регрес),-
Позивач ОСОБА_2 звернулась із позовною завоюю до суду, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_3 в порядку регресу на її користь 45 865,29 грн., заподіяної матеріальної шкоди; 768,40 грн. суму судового збору, 332,70 грн. - за послуги банку; 127,23 грн. - інфляційні витрати; 34 грн. - поштові витрати, 1417, 43 грн. - три відсотка річних.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона була зареєстрована фізичною особою - підприємцем. У фонді комунальної власності нею було отримано в оренду нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 . 22 червня 2009 року на прохання ОСОБА_3 вона видала їй нотаріально посвідчену довіреність на представництво її інтересів з усіх питань пов`язаних з її підприємницькою діяльністю. Довіреність видавалась на умовах, що відповідач буде використовувати орендоване приміщення на свій розсуд, сплачувати орендну плату та виконувати інші обов`язкові платежі. Наприкінці 2010 року їй стало відомо, що відповідач впродовж тривалого часу неналежним чином виконувала свої зобов`язання, в результаті чого заборгованість перед фондом комунальної власності по орендній платі в розмірі 14 585,45 грн. Господарським судом Дніпропетровської області рішенням від 14 березня 2011 р. по справі № 16/22-11 винесено постанову договір оренди розірвати, виселити з приміщення, стягнути з неї заборгованість за договором оренди в розмірі - 14 585, 45 грн.; пеню - 718, 04 грн.; державне мито в сумі 238,00 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення - 236,00 грн. Але відповідач так і не звільнила приміщення та не виконала ніяких дій по сплаті заборгованості по орендній платі. Фонд звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська та з неї було стягнуті збитки. Погашення заборгованості відбулось в грудні 2018 року.
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позові вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомили.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, між Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради та ОСОБА_2 укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста, об?єкт нерухомого майна знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартість об?єкта - 141 782,00 грн., орендна плата за місяць становить в розмірі 1380,02 грн. строк дії договору з 21 серпня 2009 по 21 липня 2012 року (а.с.8-11).
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2011 р. по справі № 16/22-11 вирішено договір оренди укладений між Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради та ОСОБА_2 - розірвати, виселити з приміщення, стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором оренди в розмірі - 14 585, 45 грн.; пеню - 718, 04 грн.; державне мито в сумі 238,00 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення - 236,00 грн. на користь Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради (а.с.11-15).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 р. з ОСОБА_2 на користь Департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради суму збитку в розмірі 26 034, 59 грн., з яких оренда в сумі 21 812,77 грн. за період з 01.12.2010 по 31.10.2011 р.; пеня в сумі 1987,22 грн. та індексація в сумі 2 234,60 грн. та судовий збір (а.с.16-18).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 звернулась із адміністративним позовом до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із вимогами до Департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради про зобов`язання дати згоду на заміну боржника в виконавчому провадження при виконанні наказу господарського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2011 р. та Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 жовтня 2014 р., рішенням суду у задоволенні вимог було відмовлено (а.с.19-21).

Відповідно до ст. 244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

22 червня 2009 року ОСОБА_2 видала на ім?я ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність лише на представництво її інтересів в державних органах (а.с.7).

Посилання позивача ОСОБА_2 на те, що довіреність видана на ім?я відповідача ОСОБА_3 з метою, що остання буде використовувати орендоване приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на свій розсуд, сплачувати орендну плату та виконувати інші обов`язкові платежі, є безпідставним, з огляду на те, що відповідно до вимог ст. 244 ЦК України довіреність надається для представництва перед третіми особами, та не визначає обов`язки здійснення орендної плати за користування приміщенням.

Згідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Сторонами за вищезазначеного договором оренди є наймодавець - Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради та наймач - ОСОБА_2 , а не ОСОБА_3 .

Як вбачається з договору оренди наймодавець виконав всі умови договору, надав в користування наймачу нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , орендна плата за місяць становить в розмірі 1380,02 грн. строк дії договору з 21 серпня 2009 по 21 липня 2012 року, натомість наймач умови договору не виконала та не сплачувала орендну плату, що встановлено рішеннями судів.

Згідно до вимог ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивачем не наведено, що саме з вини відповідача виникла заборгованість по орендній платі за користуванні нерухомим майном ОСОБА_2 , з якою був укладений договір оренди, а також не доведено позивачем в чому полягає порушення її прав, свобод чи законних інтересів зі сторони відповідача та яких саме.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається: у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 244, 759 ЦК України, ст.ст. 3, 5 13, 76, 81, 141, 263, 264, 265,274, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди ( регрес), відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.