Справа № 199/6287/20
УХВАЛА

іменем України

09.10.2020

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: судді Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання Перетятько А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів за попереднім договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою. Разом з позовною заявою позивач надала заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що відповідач у передбачений попереднім договором строк, тобто до 18 червня 2019 року, не уклав договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , в якій на даний час мешкає позивач разом зі своїм малолітнім сином.

На початку вересня 2020 року позивачем було отримано ухвалу Тернівського міського суду від 11 серпня 2020 року по справі №194/747/20, з якої вона дізналася, що приватним виконавцем 11.01.2020 року направлені до ДП «СЕТАМ» заявки та пакет документів на реалізацію в СЕТАМ - нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Таким чином, в Тернівському міському суді розглядається справа щодо визнання незаконним та скасування рішення органу опіки, для подальшої реалізації належного відповідачу майна, тобто з матеріалів даної справи вбачається, що у відповідача відсутні заробітна плата та інші доходи для задоволення вимог кредитора за виконавчим провадженням №60255378.

У зв`язку з викладеним, на переконання позивача, у неї є підстави побоюватись, що така позиція відповідача може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду - повернення їй всієї суми коштів та за умови реалізації вищезазначеної квартири приватним виконавцем можуть погіршитися житлові права та інтереси її малолітньої дитини ОСОБА_3 , який зареєстрований у спірній квартирі, про що зазначено в ухвалі Тернівського міського суду від 11.08.2020 р.

На переконання позивача, на даний час існує реальна загроза продажу квартири ОСОБА_2 на користь третіх осіб, що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду. З метою недопущення подальшого продажу зазначеного об`єкта нерухомого майна позивач і звертається до суду з даною заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та вважає, що вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки пропонується накласти арешт на нерухоме майно, яке є предметом спору.

Розглянув заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Прийняття рішення про забезпечення позову доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Так, позивач у своїй заяві зазначає, що існує ризик відчуження належної на праві власності відповідачу квартири на користь третіх осіб, та просить накласти арешт на вказану квартиру.

Разом з тим, суд за поданою заявою на даний час позбавлений можливості визначитися яким чином саме цей захід забезпечення позову фактично реалізує мету його вжиття, оскільки арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»), що може призвести до безпідставної заборони користуватись майном та передачу його іншим особам, що є обмеженням права власності. Відтак, підстави для задоволення заяви позивача відсутні.

Керуючись ст.ст. 149-153, п. 1 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми коштів за попереднім договором, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана 09 жовтня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Апеляційна скарга може бути подана до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.В.Спаї