головуючий у суді І інстанції Осаулов А.А.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Писаної Т.О.,

суддів Приходька К.П., Журби С.О.

за участі секретаря судового засідання Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Київ від 06 липня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Державне підприємство "Інформаційно-іміджевий центр", Міністерства освіти і науки України, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Просила суд, встановити факт здобуття повної вищої освіти за спеціальністю «Прикладна математика» в Державному вищому навчальному закладі «Донецький національний технічний університет» в період з 01 вересня 1983 року по 30 червня 1988 року, отримання диплому фахівця серії НОМЕР_2 від 10 червня 1988 року та додатка до диплому № НОМЕР_1 , оскільки Державне підприємство «Інформаційно-іміджевий центр» Міністерства освіти і науки України відмовило заявнику у підтвердженні факту навчання та видачі документів про освіту.

Ухвалою від 06 липня 2020 року суддя Шевченківського районного суду відмовив у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ДП`Інформаційно-іміджевий центр", Міністерства освіти і науки України, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Не погоджуючись із указаною ухвалою ОСОБА_1 04 серпня 2020 року подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати оскаржувану ухвалу судді Шевченківського районного суду від 06 липня 2020 року як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказувала на те, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими, надуманими та передчасними через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зазначала, що судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суддя помилково відмовив у відкритті провадження у справі, оскільки перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку наводиться у ч.1 ст. 315 ЦПК України, який не є вичерпним.

У судове засідання сторони не з`явились, були належним чином повідомлені.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги та скасування ухвали, виходячи з наступного.

Із змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 просила встановити факт здобуття повної вищої освіти за спеціальністю «Прикладна математика» в Державному вищому навчальному закладі «Донецький національний технічний університет» в період з 01 вересня 1983 року по 30 червня 1988 року, отримання диплому фахівця серії НОМЕР_2 від 10 червня 1988 року та додатка до диплому № НОМЕР_1 , оскільки Державне підприємство «Інформаційно-іміджевий центр» Міністерства освіти і науки України відмовило заявнику у підтвердженні факту навчання та видачі документів про освіту.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, який не є вичерпним.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що суттєвою ознакою окремого провадження є безспірність розгляду справи. При цьому, суд, розглядаючи заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, не встановлює нових фактів, а лише підтверджує наявність або відсутність таких фактів у разі неможливості заявником одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви вбачається спір про право, тому факт має бути доведений в порядку позовного провадження. При цьому судом не вказано, який саме спір про право і між якими сторонами вбачається із поданої заяви.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

За приписами ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, поняття "спір про право" пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Із змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне їй для встановлення факту здобуття повної вищої освіти за спеціальністю «Прикладна математика» в Державному вищому навчальному закладі «Донецький національний технічний університет» в період з 01 вересня 1983 року по 30 червня 1988 року, отримання диплому фахівця серії НОМЕР_2 від 10 червня 1988 року та додатка до диплому № НОМЕР_1 , оскільки Державне підприємство «Інформаційно-іміджевий центр» Міністерства освіти і науки України відмовило ОСОБА_1 у підтвердженні факту навчання та видачі документів про освіту.

Метою встановлення даного факту ОСОБА_1 зазначалась можливість внесення відомостей до Реєстру документів про освіту Єдиної державної електронної бази з питань освіти та підтвердження страхового стажу, зміни посади, місця роботи, підвищення кваліфікації.

Висновок суду про те, що із змісту заяви та характеру спірних правовідносин вбачається спір про право, є припущенням, яке не ґрунтується на матеріалах справи, в яких відсутні докази того, що заінтересована особа - ДП "Інформаційно-іміджевий центр", порушує, оспорює або не визнає права заявника, в зв`язку із чим висновок суду про відмову у відкритті провадження з підстав, передбачених ч. 4 ст. 315 ЦПК України, є необґрунтованим та передчасним.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи наведене помилкова ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 06 липня 2020 року підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст.379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 липня 2020 року про відмову у відкритті провадження скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2020 року.

ГоловуючийТ.О. Писана
Судді К.П. Приходько
С.О. Журба