КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Кондратенко О.О.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" про стягнення інфляційних втрат та 3% річних,-

встановив:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (КП "Київкомунсервіс") на підставі статті 625 ЦК України 415070,24 грн. інфляційних втрат та 90211,39 3% річних.

Вимоги обґрунтовує тим, що 11 липня 2016 році ОСОБА_3 , керуючи автомобілем, що належить КП "Київкомунсервіс", здійснив наїзд на гараж, у якому стояв автомобіль Mercedes Benz GL450, номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є позивач.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року з КП "Київкомунсервіс" стягнуто 911939,88 грн. збитків у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу та 174765 грн. збитків у зв`язку із пошкодженням гаража. Справа розглядалась в судах апеляційної та касаційної інстанції, рішення суду залишено без змін.

Вказує, що кошти на виконання рішення суду були сплачені 16 квітня 2019 року

Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути інфляційні втрати та 3% річних за період, починаючи з дати ДТП та по дату здійснення розрахунку.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено:

Стягнути з КП "Київкомунсервіс" інфляційні втрати у розмірі 28254,32, 3% річних у розмірі 5627,05 грн.

Стягнути з КП "Київкомунсервіс" на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення змінити, позовні вимоги задовольнити повністю.

Посилається на помилковість висновків суду про те, що періодом стягнення коштів відповідно до статті 625 ЦК України слід вважати дати між набранням рішенням суду законної сили (20 вересня 2018 року) та зупиненням дії рішення судом касаційної інстанції (28 жовтня 2018 року), та дати між поновленням виконання рішення (15 березня 2019 року) та повним виконанням рішення (07 квітня 2019 року). Вказує, що зобов`язання виникло внаслідок факту ДТП.

КП "Київкомунсервіс" у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Посилається на те, що у деліктних зобов`язаннях строк виконання зобов`язання виникає з моменту ухвалення рішення, оскільки до цього його слід вважати невизначеним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до КП "Київкомунсервіс", треті особи: ТОВ "Грін Галаксі", ОСОБА_3 про відшкодування шкоди вирішено стягнути з КП "Київкомунсервіс" на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1 086 704,88 грн.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження, зупинено виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року та постанови Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року до закінчення касаційного провадження.

Постановою Верховного Суду від 14 березня 2019 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року та постанова Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року залишені без змін. Поновлено виконання Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року та постанови Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року.

11 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бахрушиним А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №761/583/17, виданого 27 вересня 2018 року Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з КП "Київкомунсервіс" на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 1 093 594,88 грн.

08 квітня 2019 року КП "Київкомунсервіс" перерахувало на рахунок Шевченківського РВ ДВС м Київ грошові кошти у розмірі 1 203 179, 37 грн. на примусове виконання виконавчого листа №761/583/17.

15 квітня 2019 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бахрушиним А.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно даних виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 16 квітня 2019 року здійснено перерахування грошових коштів у розмірі 1 093 594,88 грн. у виконавчому провадженні №57409128/20 (виконавчий лист №761/583/17 від 27 вересня 2018 року).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування мають бути проведені за період часу з 20 вересня 2018 року (дата набрання рішенням суду законної сили про стягнення збитків) по 28 жовтня 2018 року (дата, яка передувала зупиненню виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року та постанови Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року до закінчення касаційного провадження) та з 15 березня 2019 року (дата поновлення виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року та постанови Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року) по 07 квітня 2019 року (дата, яка передує повному виконанню судового рішення).

З такими висновками суд апеляційної інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до статті 11 ЦК України:

1. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

3. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

4. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

5. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

6. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Виконання цивільних обов`язків унормовано статтею 14 ЦК України:

1. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

2. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

3. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

4. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання встановлена статтею 625 ЦК України, а саме:

1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує на таке.

Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити грошові кошти на користь кредитора.

Обов`язок боржника сплатити кошти виник між сторонами із заподіяння шкоди, а не у зв`язку із прийняття судом рішення. Це зобов`язання з відшкодування шкоди, в якому рішенням суду визначено конкретний розмір завданої шкоди та констатовано про наявність зобов`язання між ними.

Рішення суду є складовою установленого у державі порядку захистити порушені права з метою недопущення самоправства і спрямовує виконання за допомогою визначених у законах примусових заходів.

Оскільки відшкодування шкоди можливе і в грошовій формі, відтак у даному випадку між сторонами виникло грошове зобов`язання, оскільки одна сторона зобов`язана сплатити визначену грошову суму стягувачу.

Окрім того, статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Із зазначеного слідує, що для визначення періоду, за який слід проводити стягнення відповідно до статті 625 ЦК України, є необхідним встановлення розміру збитків на певну дату, оскільки, виходячи саме із цієї дати можливо спрогнозувати або фактично підтвердити розмір витрат, які мають бути або понесені на відновлення речі.

Із рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року убачається, що розмір матеріального збитку у зв`язку із пошкодженням автомобіля визначений згідно звіту про оцінку майна від 18 листопада 2016 року.

Під час апеляційного провадження судом досліджено вказаний звіт, з якого убачається, що розмір матеріального збитку встановлено станом на 18 листопада 2016 року, отже саме з цієї дати слід виходити для визначення сум відповідно до статті 625 ЦК України.

Щодо збитків у зв`язку із пошкодженням гаражу, то відповідно до цього ж рішення гараж прийнято по акту здачі-приймання від 09 грудня 2016 року. У зв`язку із цим суд апеляційної інстанції зазначає, що для визначення сум відповідно до статті 625 ЦК України щодо збитків за пошкодження гаражу обчислення має відбуватись саме із вказаної дати.

У зв`язку із цим, суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновками суду першої інстанції що початком періоду, за який необхідно обчислювати інфляційні втрати та 3% річних, є дата набрання рішення суду першої інстанції законної сили.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що обставини оскарження рішення суду не впливають на чинність самого зобов`язання, не звільняють боржника від виконання, і є лише процесуальними механізмами, які відтерміновують виконання рішення на момент його оскарження з метою уникнення безпідставного виконання у разі скасування або зміни рішення.

При цьому суд апеляційної інстанції погоджується, що зобов`язання виконано 08 квітня 2019 року та вказана дата має бути кінцевою для визначення періоду невиконання зобов`язання.

Щодо відшкодування інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Інфляційні втрати у випадку порушення боржником обов`язку сплатити на користь кредитора грошову суму покликані компенсувати втрати від інфляційних процесів (втрати купівельної спроможності за тим же номіналом, як наслідок знецінення грошової одиниці) за той період, у який кредитор не зміг користуватися коштами, які йому зобов`язаний сплатити боржник.

Отже індексація є величиною, на яку збільшується сума грошового зобов`язання у зв`язку із знеціненням грошової одиниці.

Відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення":

індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

01 січня 2016 року набули чинності зміни до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", якими у частину 1 статті 4 внесено зміни згідно із Законом №911-VIII від 24 грудня 2015 року та її редакція викладена таким чином:

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

До внесення змін поріг індексації був встановлений на рівні 101 відсотка.

Отже, згаданий у статті 625 ЦК України індекс інфляції визначається Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" і оскільки в період, за який заявлено позовні вимоги, поріг індексу інфляції не перевищував 103%, то суд апеляційної інстанції не убачає підстав для стягнення інфляційних втрат.

Щодо 3% річних, то такі позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого розрахунку:

- 911939,88 грн. у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу: період прострочення з 18 листопада 2016 року по 07 квітня 2019 року. Розмір 3% річних дорівнює 65275,89 грн.

(з 18 листопада 2016 року до 31 грудня 2016 року: 911939,88 грн. x 3% x 44 дні / 366 днів / 100 = 3288,96 грн.; з 01 січня 2017 року до 07 квітня 2019 року: 911939,88 грн. x 3% x 827 днів / 365 днів / 100 = 61986,93 грн.)

- 174765 грн. у зв`язку із пошкодженням гаража: період прострочення з 09 грудня 2016 року по 07 квітня 2019 року. Розмір 3% річних дорівнює 12208,71 грн.

(з 09 грудня 2016 року до 31 грудня 2016 року: 174765 грн. x 3% x 23 дні / 366 днів / 100 = 329,48 грн.; з 01 січня 2017 року до 07 квітня 2019 року: 174765 грн. x 3% x 827 днів / 365 днів / 100 = 11879,23 грн.)

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, згідно із яким з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 65275,89 грн. 3% річних за порушення зобов`язання в частині відшкодування шкоди у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу та 12208,71 грн. 3% у зв`язку із пошкодженням гаражу, а всього 77484,60 грн.

У зв`язку із скасуванням рішення підлягають перерозподілу судові витрати по сплаті судового збору.

При зверненні до суду ціна позову становила 505281,63 грн., а ставка судового збору, яка мала бути сплачена, становила 5052,82 грн.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 10 статті 5 Закону України "Про судовий збір", відтак згідно із частиною 6 статті 141 ЦПК України такі підлягають стягненню на користь держави пропорційно розміру задоволених вимог.

За наслідками вирішення вимог суд дійшов висновку про стягнення 77484,60 грн., що становить 15,33% від 505281,63 грн.

Відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню 774,59 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції.

Оспорюваною в суді апеляційної інстанції була сума 471400,26 грн. ставка судового збору за оскарження рішення в цій частині мала б становити 7071 грн.

За наслідками розгляду апеляційної скарги судом вирішено про задоволення вимог в розмірі 77484,60 грн., тобто на 43603,23 грн. більше, ніж задоволено судом першої інстанції. Відтак апеляційна скарга задоволена в розмірі 9,25% від оспорюваної суми 471400,26 грн.

З урахуванням викладеного, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 654,07 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 4 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями про стягнення судового збору стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (код ЄДРЮОФОПГФ 33745659, м.Київ, вул. Кудрявська, 23) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 65275,89 грн. 3% річних за порушення зобов`язання в частині відшкодування шкоди у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу та 12208,71 грн. 3% річних за порушення зобов`язання в частині відшкодування шкоди у зв`язку із пошкодженням гаражу, а всього 77484,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (код ЄДРЮОФОПГФ 33745659, м.Київ, вул. Кудрявська, 23) на користь держави 774,59 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 654,07 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Стягувачем судового збору на користь держави за цією постановою є Державна судова адміністрація України (код ЄДРЮОФОПГФ 26255795, м.Київ, вул. Липська, 18/5).

Боржником, з якого підлягає стягненню судовий збір на користь держави за цією постановою, є Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (код ЄДРЮОФОПГФ 33745659, м.Київ, вул. Кудрявська, 23).

Строк пред`явлення до виконання постанови в частині стягнення судового збору на користь держави - три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова