ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

07 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 635/4229/19

провадження № 22-ц/818/1355/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_2 ,

третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Левковець О.Л., Державне підприємство «Національні інформаційні системи»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2019 року, ухвалене у складі судді Пілюгіної О.М., -

встановив:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 27 вересня 2016 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу № 6342/2016/093454, відповідно до умов якого він набув право власності на автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2008 року випуску, а 28 вересня 2016 року зареєстрував вказаний автомобіль у регіональному сервісному центрі МВС України в Харківській області, де отримав свідоцтво про реєстрацію та державний номерний знак НОМЕР_1 .

У подальшому йому було відмовлено у знятті вказаного автомобіля з реєстрації у зв`язку з існуванням обтяження у вигляді заборони його відчуження, внесеним на підставі укладеного 23 травня 2008 року у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 договору застави № 839/4/27/38/8-380.

Посилаючись на те, що на час придбання автомобіля у його технічному паспорті були відсутні відомості про обтяження, він є добросовісним набувачем транспортного засобу, рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 07 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року, у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, у зв`язку з чим договір застави втратив свою силу, але ПАТ «Укрсоцбанк» ухиляється від подання державному реєстратору заяви про припинення обтяження рухомого майна, ОСОБА_1 просив визнати припиненим договір застави № 839/27/38/8-380, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , вилучити запис про обтяження автомобіля «Mitsubishi Lancer», 2008 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначив, що він є добросовісним набувачем рухомого майна, під час придбання якого було вчинено усі передбачені законом дії, необхідні для перевірки за Єдиним державним реєстром Державтоінспекції, у зв`язку з відмовою банку рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 07 червня 2018 року у стягненні з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором застава втратила дію у 2015 році, існуюче обтяження порушує його право власності, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого ним позову.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року до участі у справі залучено правонаступника ПАТ «Укрсоцбан» - АТ «Альфа-Банк».

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія судів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 23 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №839/3/27/38/8-349, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 26297 доларів США на купівлю автомобіля «Mitsubishi Lancer», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Того ж дня між банком та ОСОБА_2 укладено та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Левковець О.Л договір застави № 839/4/27/38/8-380, предметом якого є вищевказаний транспортний засіб.

02 червня 2008 року державним реєстратором Харківської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за № 7308482 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено відповідний запис.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності передбачених законом підстав для припинення застави.

Судова колегія погоджується з такими висновками.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Підстави припинення застави визначенні у статті 28 Закону України «Про заставу» відповідно до якої застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом

Згідно з частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Згідно з пунктами п.2.1.5., 2.1.6 договору застави № 839/4/27/38/8-380 від 23 травня 2008 року заставодавець зобов`язався без письмової згоди заставодержателя не здійснювати дій, пов`язаних зі зміною права власності на предмет застави, його обтяжень будь-яким зобов`язанням, в тому числі передача в оренду, спільну діяльність тощо, не пізніше наступного дня після настання змін надавати заставодержателю відомості про будь-які зміни що відбулись чи відбуваються з предметом застави, в тому числі про зазіхання на нього з боку третіх осіб.

Згідно з пунктом 3.2 договору право застави припиняється виконанням заставодавцем забезпечених заставою зобов`язань за договором кредиту№839/4/27/38/8-3 від 23 травня 2008 року та за договором кредиту №839/3/27/38/8-350, а також в інших випадках передбачених ст. 28 та 29 Закону України «Про заставу».

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, визначає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року № 1255-IV (Закон № 1255-IV).

Згідно зі статтею 3 Закону № 1255-IV обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону № 1255-IV якщо іншого не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач дав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону № 1255-IV встановлено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону № 1255-IV взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Отже, визначальним для вирішення питання чи зберігає обтяження майно, відчужене боржником за відплатним договором, без згоди обтяжувача, є наявність чи відсутність на момент відчуження відомостей про обтяження цього рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

За положеннями ст. 44 Закону № 1255-IV записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.

Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням боржником предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Встановлено, що відомості про обтяження предмета застави - автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 було внесено до Державного реєстру 02 червня 2008 року реєстратором Харківської філії Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Крім того, позивачем не надано і матеріали справи не містять договору купівлі-продажу або іншого правочину на підтвердження набуття позивачем права власності на спірний автомобіль.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять передбачених процесуальним законом підстав для його скасування.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2020 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова