печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Волкова С.Я.

секретар судового засідання Топал А.І.,

справа № 757/25945 /20-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

установив:

22.06.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі на посаді чергового по станції Ніжин, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 22.05.2020 р. до дня поновлення на роботі. Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 21.05.2020 р. вимушено написав заяву про звільнення у зв`язку з виходом на пенсію на пільгових умовах.

Ухвалою від 26.06.2020 р. у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження.

Відповідачем Акціонерним товариством «Українська залізниця» відзив на позовну заяву не подано.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно норм статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Основні засади судочинства, установлені частиною другою статті 129 Конституції України, доповнюють основоположний принцип верховенства права, який визнається і діє в Україні відповідно до статті 8 Основного Закону, і означена норма є визначальною у системі державної політики щодо захисту прав та свобод людини і громадянина. Такі конституційні положення кореспондуються із положеннями статтей 2, 4 ЦПК України, статті 5-1 КЗпП України, статті 15 ЦК України.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею першою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», передбачено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції закріплено такі елементи права на судовий захист, як право на розгляд справи; справедливість судового розгляду; публічність розгляду справи та проголошення рішення; розумний строк розгляду справи; розгляд справи судом, встановленим законом; незалежність і безсторонність суду. Справедливий розгляд справи включає в себе такі аспекти належного відправлення правосуддя, як право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.

Надані суду документи свідчать про те, що 21.05.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до начальника виробничого підрозділу Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» із заявою про звільнення з 21.05.2020 р. за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію на пільгових умовах.

Встановлено, що наказом начальника Київської дирекції залізних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Риженко М.М. № 528/ОС від 21.05.2020 р. про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 , чергового за залізничній станції Ніжин, 21.05.2020 р. звільнено з посади за статтею 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію на пільгових умовах, підстава: заява ОСОБА_1 від 21.05.2020 р.

У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38).

Згідно частин першої, другої статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливість продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд з хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Позивач стверджує про незаконність звільнення, оскільки 21.05.2020 р. вимушено написав заяву про звільнення у зв`язку з тим, що 17.03.2020 р. був попереджений про те, що його робоче місце чергового по станції підлягає скороченню з 21.05.2020 р.

Верховний Суд України у пункті 12 Постанови № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначив, що по справах про звільнення за ст. 38 КЗпП суди повинні перевіряти доводи працівника про те, що власник або уповноважений ним орган примусили його подати заяву про розірвання трудового договору. Подача працівником заяви з метою уникнути відповідальності за винні дії не може розцінюватись як примус до цього і не позбавляє власника або уповноважений ним орган права звільнити його за винні дії з підстав, передбачених законом, до закінчення встановленого ст. 38 КЗпП строк, а також застосувати до нього протягом цього строку в установленому порядку інше дисциплінарне стягнення. Працівник, який попередив власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою заяву і звільнення в цьому випадку не проводиться, якщо на його місце не запрошена особа в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації (ч. 4 ст. 24 КЗпП). Якщо після закінчення строку попередження трудовий договір не був розірваний і працівник не наполягає на звільненні, дія трудового договору вважається продовженою.

Судом не встановлено порушення чинного законодавства та будь-яких прав позивача при звільненні ОСОБА_1 з займаної посади, оскільки його було звільнено того ж дня, на якому він наполягав, рішення про звільнення прийнято уповноваженим на те органом і відповідає вимогам чинного законодавства, ОСОБА_1 свою заяву про звільнення не відкликав, при звільненні позивача йому було виплачено грошову компенсацію у розмірі 5 середньомісячних заробітних плат (посадових окладів), передбачену пунктом 8.11 колективного договору виробничого підрозділу Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про те, що 21.05.2020 р. вимушено написав заяву про звільнення ОСОБА_1 у якості письмових доказів надано суду копії: наказу № 64/ЩС від 16.01.2020 р. «По особовому складу», попередження від 16.03.2020 р. № ДН-1-16/713 про скорочення з 21.05.2020 р. займаної посади, лист виробничого підрозділу Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» № ДН-1-14/112 від 20.05.2020 р., заяви від 21.05.2020 р. про звільнення, наказу № 528/ОС від 21.05.2020 р. про припинення трудового договору (контракту), довідки № ДН-1-14/131 від 22.05.2020 р. до Пенсійного фонду, своєї заяви від 29.05.2020 р. про надання копії наказу про звільнення, довідок, відповідь № ДН-1-16/1059 від 03.06.2020 р. із додатками.

Частиною восьмою статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Між тим попередження від 16.03.2020 р. № ДН-1-16/713 про скорочення з 21.05.2020 р. займаної посади свідчить про те, що скорочення посади здійснюється у зв`язку зі зміною технологічного процесу роботи станції Ніжин, об`єднання двох робочих місць чергового по залізничній станції в одне робоче місце згідно обсягу виконуваних робіт на підставі наказів регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 645-Н від 29.11.2019 р. «Про затвердження технологічного процесу роботи станції Ніжин» та № 67-Н від 18.02.2020 р. «Про внесення змін до штатного розпису Київської дирекції залізничних перевезень», що позивач був під розписку ознайомлений зі змістом статтей 49-2 КЗпП України «Порядок вивільнення працівників» та 49-4 КЗпП України «Зайнятість населення», що при ознайомленні з означеним наказом ОСОБА_1 дав згоду на працевлаштування, та з метою працевлаштування йому пропонували вакантні посади в підрозділах регіональної філії, а саме: оператора станційного технологічного центру оброблення поїздної інформації та перевізних документів станції Ніжин; чергового з надання довідок станції Ніжин; диспетчера маневрового станції Дарниця; чергового по залізничній станції Дарниця; чергового по сортувальній гірці станції Дарниця; заступника начальника ЕЧ-6 Дарниця; інженера з охорони праці І категорії ЕЧ-6 Дарниця; інженера І категорії виробничо-технічного відділу ЕЧ-6 Дарниця; енергодиспетчера енергодиспетчерської групи ЕЧ-6 Дарниця; старшого електромеханіка (електропостачання) 1 групи виробничої дільниці Дарниця ЕЧ-6 Дарниця; ЕЧ-6 Дарниця; електромеханіка (електропостачання) 1 групи виробничої дільниці Дарниця ЕЧ-6 Дарниця; ЕЧ-6 Дарниця; електромонтера контактної мережі 4 розряду виробничої дільниці Ніжин ЕЧ-6 Дарниця; інженера дільниці по обслуговуванню пасажирів РПЧ-10 Чернігів; електромеханіка дільниці 1 групи виробничої дільниці № 21 групи Чернігів-Семиходи-Горностаївка-Ніжин ШЧ-11 Ніжин; інженера з безпеки руху поїздів ТЧ-9 Дарниця; лист виробничого підрозділу Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» № ДН-1-14/112 від 20.05.2020 р. свідчить про те, що з метою працевлаштування ОСОБА_1 додатково пропонували вакантні посади в підрозділах регіональної філії станом на 20.05.2020 р., а саме: чергового з надання довідок станції Ніжин; диспетчера маневрового станції Дарниця; дві посади чергового по залізничній станції Дарниця з різними окладами; дві посади чергового по парку станції Дарниця з різними окладами; чергового по сортувальній гірці станції Дарниця, втім 21.05.2020 р. він звернувся із заявою про звільнення; наказ виробничого підрозділу Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 64/ЩС від 16.01.2020 р. «По особовому складу» на час розгляду справи є чинним, інші документи - відносяться до матеріалів цивільної справи Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області № 740/2380/19 за позовом ОСОБА_1 про оплату надурочних робіт та не свідчать про те, що власник або уповноважений ним орган примусили його подати заяву про розірвання трудового договору.

Отже суд, перевіряти доводи позивача про те, що власник або уповноважений ним орган примусили його подати заяву про розірвання трудового договору, дійшов висновку, що такі доводи не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову про поновлення на роботі слід відмовити.

Стосовно вимог позову про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, то такі вимоги ОСОБА_1 пов`язує з поновленням на роботі, отже, враховуючи, що у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про поновлення на роботі, також відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись статтями 232, 233, 235 КЗпП України, статтями 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця» (031500, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ).

Суддя Волкова С.Я.