справа № 752/6059/20
провадження №: 2-з/752/145/20
У Х В А Л А

Іменем України

01.04.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.

за участю секретаря - Воробйова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Мосюк Мирослави Миколаївни, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, ОСОБА_3 про забезпечення позову до подачі позову, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 ОСОБА_1 , в особі свого представника, звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить заборонити ОСОБА_3 та всім без виключення суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстраційні) щодо квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до ухвалення остаточного судового рішення по даному спору; заборонити ОСОБА_3 користуватися та розпоряджатися квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до ухвалення остаточного судового рішення по даному спору.

Свою заяву сторона заявника обґрунтовує тим, що 03.11.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 0311/18, за умовами якого ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 280240,00 грн, що еквівалентно 9920,00 дол США. На забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, 03.11.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, що за адресою: АДРЕСА_1 . 12.03.2020 заявника разом із сім`єю невстановлені особи виселили з вказаної квартири, у зв`язку з чим заявник звертався до Голосіївського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві з заявою-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 17.02.2020 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_3 . Враховуючи вищевикладене, заявник має намір звернутися до суду із позовом про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Як зазначає представник заявника, невжиття заходів забезпечення позову у даному випадку може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в подальшому і змусити заявника докласти значних зусиль та витрат для відновлення своїх прав та інтересів. Разом з цим, застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно є співмірним заходом відповідно змісту позовних вимог та може гарантувати реальне виконання рішення суду та ефективний захист прав заявника, як позивача у справі за його позовом, з яким він має намір звернутися до суду в подальшому. Враховуючи наведені обставини, сторона заявника змушена звернутися до суду із вказаною заявою про забезпечення позову до подачі позову.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України, визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із поданої заяви та долучених до неї документів, 03.11.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 0311/18.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором, 03.11.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І., зареєстрований в реєстрі за № 754.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ( дата формування 13 березня 2020 року ), згідно з якого квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 .

Разом з цим, дослідивши матеріали заяви з додатками, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що представник заявника просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову зважаючи на зміст позовних вимог (заявлено немайнові вимоги).

Відповідно до п. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Крім того, стороною заявника не зазначено будь-яких відомостей щодо звернення до суду із позовом у строк, визначений п. 4 ст. 152 ЦПК України, а тому заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову є передчасною.

Отже, в матеріалах, доданих до заяви про вжиття заходів забезпечення позову, відсутні будь-які відомості (факти), які можуть свідчити про те, що в майбутньому неможливо виконати рішення суду, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, предмет позову, а також викладені у заяві доводи представника заявника та оцінюючи наявні у матеріалах заяви докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку із цим заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Мосюк Мирослави Миколаївни, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, ОСОБА_3 про забезпечення позову до подачі позову - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Ю.Ю. Мазур