22-ц/804/890/20
263/9272/19

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/9272/19

Номер провадження 22-ц/804/890/20

25 березня 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Биліни Т.І., Мальцевої Є.Є.

за участю секретаря Сікори М.М.

сторони:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2019 року, ухвалене у складі судді Музики О.М., повний текст якого виготовлено 09 грудня 2019 року, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11 січня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_1 надала свою згоду на те, що підписана нею Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 30 квітня 2019 року має заборгованість в загальній сумі 125060,95 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 6263,36 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом 118797,59 грн, яку банк просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги банку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, наданим АТ КБ «ПриватБанк».

Своїм процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 не скористалась.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача Малервейн М.С. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки в судове засідання апеляційному суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ОСОБА_1 указаний бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна» у розмірі 4 000 грн., а також зазначено, що відповідач ознайомлена та згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, а також надала згоду на те, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с 9).

За відомостями довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за договором SAMDN50ОТС002595808 з ОСОБА_1 , валютою розрахунку визначено UAH, базова % ставка на місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році) 2,5 %, розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитними коштами за звітний період) 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа наступного місяця після звітного (а.с 10).

До кредитного договору банк додав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою (а.с. 11-16).

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним договором виникла заборгованість перед банком, яка станом на 30 квітня 2019 року становить в загальному розмірі 125 060,95 грн. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 6263,36 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом з 11 січня 2010 року по 30 липня 2018 року у розмірі 118797,59 грн (а.с 6-8).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження зарахування відповідачу кредитних коштів у сумі 6300 грн. та їх подальшого використання позичальником.

З такими доводами суду першої інстанції погодитись на можна.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі, та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

При розгляді справи апеляційним судом встановлено, що 11 січня 2010 року між сторонами, шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, укладено кредитний договір. Згідно Заяви, позичальник зазначила про своє бажання отримати картку кредитку «Універсальну» з кредитним лімітом 4000 грн. Підписанням Заяви ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомилась та згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були їй надані для ознайомлення в письмовому вигляді, а також те, що погодилась на те, що дана Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг.

Також із Заяви позичальника вбачається, що первісний кредитний ліміт встановлено ОСОБА_1 у сумі 1000 грн з базовою відсотковою ставкою по кредиту 2,5 % в місяць на залишок заборгованості, видана платіжна картка № НОМЕР_1 . Сторони погодили, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт (а.с.9, 90-91)

Згідно Пам`ятки клієнта, яка є складовою договору та підписана власноручно відповідачем 12 січня 2010 року, остання ознайомилась з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» за договором SAMDN50ОТС002595808 , а саме з типом картки, типом кредитної лінії, льготного періоду, базовою відсотковою ставкою в місяць 2,5 % розміром щомісячних платежів, строком його внесення та іншими умовами (а.с.10,91)

Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 11 січня 2010 року борг ОСОБА_1 перед АТ «ПриватБанк» станом на 30 квітня 2019 року становить 125 060,95 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 6263,36 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 231 358,36 грн, заборгованості за пенею та комісією в сумі 4783,90 грн (а.с.6-8).

Під час дії даного кредитного договору кредитний ліміт банком змінювався і первісно встановлений кредитний ліміт у розмірі 1000 грн. був збільшений банком до 6300,00 грн.(а.с.6-7).

АТ КБ «ПриватБанк» надав апеляційному суду виписку з особового рахунку ОСОБА_1 , що був відкритий за вищезазначеним кредитним договором, з якої вбачається, що 11 січня 2010 року банком встановлено кредитний ліміт в сумі 1000 грн. і зазначена сума коштів була знята через банкомат 01 квітня 2010 року. 12 вересня 2010 року банком встановлено ліміт 3300 грн, 07 грудня 2010 року кредитний ліміт збільшено до 3900 грн., 14 грудня 2011 року ліміт збільшено до 4500 грн., 13 квітня 2011 року ліміт збільшено до 5300,00 грн і 06 серпня 2011 року кредитний ліміт встановлено в розмірі 6300,00 грн.

Також дана виписка з особового рахунку свідчить про те, що за весь час дії договору, а саме з січня 2010 року позичальник активно користувалась кредитними коштами, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, періодично погашала борг перед банком (а.с.92-103).

При укладенні кредитного договору відповідачу були видані дві платіжні картки за № НОМЕР_1 з терміном дії до березня 2013 року та за № НОМЕР_2 з терміном дії до вересня 2016 року (а.с.104)

Своїх заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, відповідач на надала.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч.1,2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч.ч 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до пункту 57 ІУ розділу Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75 (далі: Положення) є первинні документи.

Пунктом 57 ІУ розділу Положення передбачено, що інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Згідно пунктів 60, 62 Положення, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Таким чином, надана позивачем банківська виписка з особового рахунку ОСОБА_1 є належним доказом підтвердження видачі кредиту останній у сумі 6300,00 грн, а також користування нею кредитними коштами.

Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2019 року в аналогічній справі за № 153/1334/16-ц (провадження № 61-16362св18).

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Під час вирішення спору, суд першої інстанції, не вжив всіх необхідних заходів з метою встановлення істини, всебічно та повно не дослідив всіх обставин справи задля об`єктивного вирішення справи, а тому ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

За таких обставин, з огляду на порушенням місцевим судом норм процесуального права та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, є підстави для скасування оскарженого рішення з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за тілом кредиту в сумі 6263,36 грн та за процентами за користування кредитом 118797,59 грн, що нараховані за період з 11 січня 2010 року по 30 липня 2018 року.

З огляду на те, що ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, є підстави для стягнення з неї тіла кредиту у сумі 6263,36 грн та відсотків, виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З огляду на те, що сплата процентів була погоджена між сторонами у договорі, є підстави для їх стягнення з відповідача на користь банку, проте в іншому розмірі та за інший період, ніж просив позивач у своєму позові.

З розрахунку заборгованості банку вбачається, що процентна ставка, яка застосовувалась банком до простроченої заборгованості за кредитним договором, укладеним між сторонами, змінювалась з 30,00% річних до 43,20 % річних (а.с.6-8).

При визначенні розрахунку заборгованості банк посилався на Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», відповідно до п. 5.3. яких банк має право проводити зміну Тарифів а також інших Умов обслуговування рахунків.

Відповідно до п. 5.3 Умов і Правил надання банківських послуг, банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку. При цьому банк за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням, без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі Правила), реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17.

З матеріалів справи вбачається, що доказів інформування ОСОБА_1 про підвищення відсоткової ставки банк суду не надав.

Отже, стягненню з відповідача на користь банку підлягають відсотки за користування кредитними коштами за базовою відсотковою ставкою у розмірі 30,0 річних.

Крім того, позивач у своєму позові просив стягнути проценти за користування кредитним коштами з 11 січня 2010 року по 30 липня 2018 року, проте право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Встановлено, що сторони в Заяві погодили, що кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки. Строк дії останньої карти, виданої відповідачу, вересень 2016 року.

З врахуванням наведеного, розмір заборгованості по процентам за прострочення заборгованості за кредитом у ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» за період з 11 січня 2010 року по 30 вересня 2016 року ( в межах дії строку останньої картки) за базовою відсотковою ставкою, погодженою сторонами (30 % річних) складає 4 115,03 грн, що відповідає розрахунку позивача ( а.с. 86-88).

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума процентів за користування кредитним коштами за період з 11 січня 2010 року по 30 вересня 2016 року у сумі 4 115,03 грн.

Крім того, з огляду на вимоги ч. 13 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку зі скасуванням рішення суду першої інстанції, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за подачу позову у сумі 159,45 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку 1921,00 грн. (розмір судового збору, сплаченого при поданні позову) х 8,3 % (задоволені позовні вимоги) : 100%.

Крім того, з огляду на часткове задоволення вимог апеляційної скарги позивача, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 239,16 грн, виходячи з розрахунку 2881,50 грн.( сума судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги) х 8, 3% (задоволені вимоги скарги) : 100%.

Керуючись ст. ст. 367, 374,376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2019 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок № НОМЕР_4 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 11 січня 2010 року в сумі 10 378,39 грн (десять тисяч триста сімдесят вісім тисяч 39 копійок) , яка складається з тіла кредиту у сумі 6263,36 грн та відсотків за користування кредитним коштами, нарахованими станом на 30 вересня 2016 року, у сумі 4115,03 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок № НОМЕР_4 , МФО 305299) судовий збір за подання позову в сумі 159,45 грн. і за подання апеляційної скарги в сумі 239, 16 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 30 березня 2020 року.

Судді: