Постанова

Іменем України

20 травня 2020 року

м. Київ

справа № 686/2922/19

провадження № 61-15695 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі: прокуратура Хмельницької області, Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області;

представник прокуратури Хмельницької області - Ленчик Віктор Михайлович ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 17 липня 2019 року у складі колегії суддів: Купельського А. В., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Хмельницької області, Головного управління державної казначейської служби України в Хмельницькій області, в якому просив стягнути на його користь 1 000 000 000 грн моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2019 року у складі судді Логінової С. М. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, ОСОБА_1 посилався на вимоги статті 1174 ЦК України, проте, органи прокуратури і їх посадові особи не належать до суб`єктів відповідальності, зазначені у вказаній нормі права, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 падав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 17 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2019 року визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених частиною третьою статті 185, частиною шостою статті 357 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позивачем не усунуто недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі Хмельницького апеляційного суду від 16 травня 2019 року, а тому апеляційну скаргу слід повернути заявнику.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2019 року ОСОБА_1 направив до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 04 жовтня 2019 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 686/2922/19 із Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

У жовтні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 травня 2020 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Таким чином, повернувши апеляційну скаргу, судом апеляційної інстанції порушено його право на захист своїх прав та інтересів у суді апеляційної інстанції.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2019 року прокуратура Хмельницької області подала відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає, оскільки доводи касаційної скарги не свідчать про те, що судом апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального права, апеляційний суд постановив законну та обґрунтовану ухвалу про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Фактичні обставини справи

Установлено, що у лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Хмельницької області, Головного управління державної казначейської служби України в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У травні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2019 року.

Ухвалою суддіХмельницького апеляційного суду від 16 травня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху, оскільки в скарзі не зазначено повне ім`я особи, яка подала апеляційну скаргу, реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер та серія паспорта, номери засобів зв`язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності, та не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 22 500 000 грн. Встановлено строк для виправлення вказаних недоліків - 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання ухвали суду (а. с. 45, т. 1).

Копію ухвали Хмельницького апеляційного суду від 16 травня 2019 року ОСОБА_1 отримав 21 травня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 49, т. 1).

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 17 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 березня 2019 року визнано неподаною та повернуто апелянту на підставі частини шостої статті 357 ЦПК України. Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у строк, визначений ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 16 травня 2019 року, позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону ухвала апеляційного суду не відповідає.

Однією з основних засад судочинства, визначених у статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Частиною першою статі 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною четвертою статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Апеляційна скарга на рішення місцевого суду підлягає оплаті судовим збором за ставками, визначеними підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з положеннями пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Із системного аналізу цієї норми закону випливає, що позивачі, які звільнені від сплати судового збору при поданні окремих позовів, та певні категорії осіб незалежно від категорії позову звільняються не лише від сплати судового збору за подання позову, а й за подання апеляційних та касаційних скарг. Порушені права позивача з наведених у позові підстав можуть захищатися як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 2 ЦПК України).

Наведене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 14-57цс18.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

ЄСПЛ, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Підставами пред`явленого у цій справі позову є відшкодування шкоди, завданої, на думку ОСОБА_1 , неправомірними рішеннями, діями прокуратури Хмельницької області при провадженні досудового розслідування у кримінальному провадженні та підтримки державного обвинувачення.

У порушення вищенаведених норм процесуального права апеляційний суд не взяв до уваги предмет і підстави пред`явленого позову і дійшов помилкового висновку про необхідність сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі.

В оцінці спірних правовідносин Верховний Суд виходить з того, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу на те, що у поданій апеляційній скарзі позивачем зазначено його прізвище, ім`я та по батькові, що відповідає вимогам статті 356 ЦПК України щодо форми і змісту апеляційної скарги.

Частиною четвертою статті 406 та частиною шостою статті 411 ЦПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням вищенаведених норм процесуального права та перешкоджає подальшому провадженню у справі.

У зв`язку з допущеними апеляційним судом порушеннями норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, оскаржуване судове рішення слід скасувати і передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 17 липня 2019 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович