Справа № 523/2567/19
Провадження №2/523/502/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації м. Одеси про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є членом сім`ї померлої ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була наймачем житлового приміщення, а саме: кімнати № 16,15 за адресою: АДРЕСА_1 (гуртожиток), згідно ордеру № 1046 серії "Л" виданого ВАТ "Одеським заводом сільськогосподарського машинобудування" 11.05.1992 року. Відповідачі зареєстровані за зазначеною адресою, проте не проживають з 2014 року, перешкод у користуванні житловим приміщенням ніхто не чинив, особисті речі в житловому приміщенні відсутні. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, викликалися належним чином. В силу вимог ч.7 ст.128 та ч.10 ст.130 ЦПК України та неповідомлення відповідачем адреси фактичного місцезнаходження, суд прийшов до висновку про можливість проведення розгляду справи у відсутності відповідачів.

Зі згоди позивача справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд прийшов до наступного.

Встановлено, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була наймачем житлового приміщення, а саме: кімнати № 16,15 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ордеру № 1046 серії "Л" виданого ВАТ "Одеським заводом сільськогосподарського машинобудування" 11.05.1992 року.

Згідно довідки від 587 року у житловому приміщені, а саме: кімнаті № 16,15 за адресою: АДРЕСА_1 (гуртожиток) зареєстровані відповідач - ОСОБА_2 , та її неповнолітній син ОСОБА_3 .

Факт не проживання відповідачки та її дитини за місце реєстрації підтверджується актами про не проживання особи від 10.02.2018 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 виданим 25.10.2019 року).

Ухвалою суду від 03.11.2020 року було залучено до участі у справі 523/2567/19 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) в якості процесуального правонаступника позивача ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового будівництва.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобіганню такому порушенню.

Відповідно до ч. 1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

В силу ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до статті 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються статтею 391 ЦК України «Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, якою визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.7 Закона України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача того факту, що відповідач по справі як тимчасовий мешканець понад шість місяців не проживає на спірній житловій площі без поважних на те причин, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування спірним житлом.

Керуючись ст.ст.5,6,10,263-265, 280-281ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації м. Одеси про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в кімнатах № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його складення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 19.11.2020 року

Суддя