Справа № 442/2468/20
Провадження № 2/442/803/2020
УХВАЛА

Іменем України

01 червня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судових засідань Нестір А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

До суду надійшла зустрічна позовна заява від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя.

В судовому засіданні представник відповідача та відповідач зустрічну позовну заяву підтримали та просили прийняти її до спільного розгляду з первісним позовом.

Позивач просила в прийнятті зустрічної позовної заяви відмовити.

Заслухавши думку сторін, оглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

У відповідності до вимог ст.193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Як зазначено в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Однак в даному випадку суд вважає, що ці роз`яснення стосуються щодо спільного розгляду вимог при розгляді позову, де ставиться питання як щодо розірвання шлюбу, так і питання про те, з ким із подружжя будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди, заявлені позивачем. Оскільки в такому випадку, ані учасники справи, ані суд не будуть позбавлені права роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження для сприяння виконання завдань цивільного судочинства.

В даному випадку ці позовні вимоги ставляться Відповідачем у своєму зустрічному позові. Порядок прийняття зустрічного позову визначений ст. 193 ЦПК України, де підставами прийняття зустрічного позову до спільного розгляду є взаємопов`язаність, доцільність розгляду в одному провадженні, а також, можливість виключення повністю або частково задоволення первісного позову, у разі задоволення зустрічного позову.

Вирішуючи питання про доцільність прийняття зустрічного позову до провадження суд, керується положеннями ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України згідно з якими дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суд звертає увагу Відповідача на те, що заявлені зустрічні позовні вимоги не є прямо пов`язаними із первісним позовом, вимоги за позовами не можуть зараховуватись, а задоволення зустрічного позову не може виключити задоволення первісного позову.

Тобто, заявлені вимоги у зустрічному позові ніяким чином не стосуються предмету первісного позову, їх вирішення ніяким чином не може вплинути на питання розірвання шлюбу, в той час їх розгляд в одному провадженні буде недоцільним, значно ускладнить розгляд первісного позову. При цьому, суд враховує також позицію, викладену в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року №2, а саме те, що об`єднання в одне провадження з первісним позовом вимог, коли відсутня спільність предмета позову не допускається.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним. Недоцільно розглядати первісний позов і зустрічний позов, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування.

Як випливає із змісту ст. 193 ЦПК України, законодавством не передбачено прийняття зустрічного позову в частині заявлених вимог. Наслідком прийняття зустрічного позову є його об`єднання в одне провадження з первісним позовом.

Первісний позов та зустрічний позов заявлені між тими ж сторонами, але мають різні предмети спору, спільний розгляд первісного позову і зустрічного позову, поданого відповідачем, на думку суду, призведе до затягування судового процесу, порушення права позивача на своєчасний, швидкий розгляд та вирішення справи про розірвання шлюбу.

Беручи до уваги те, що вирішення питання про прийняття в провадження зустрічного позову є правом суду, суд приходить до висновку про необхідність відмови Відповідачу у прийнятті зустрічної позовної заяви, однак, це не позбавляє останнього права звернутись до суду із зазначеним позовом в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 193, 260, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя, відповідно до ст.14 ЦПК України направити до канцелярії суду для здійснення автоматичного розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя О.Б.Нагірна