Справа № 541/2439/20
Провадження № 2-з/541/37/2020
У Х В А Л А
23 грудня 2020 року м. Миргород
Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Куцин В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,
21 грудня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та гараж № НОМЕР_1 , який знаходиться по АДРЕСА_2 , оскільки має намір звернутися до суду з позовом про визнання частково недійсним шлюбного договору від 02 листопада 2020 року та визнання квартири АДРЕСА_1 і гаража № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя, а продаж спірного майна та перереєстрація права власності на інших осіб може не лише істотно ускладнити , але й унеможливити виконання судового рішення та вплинути на майнові права осіб.
Відповідно до положень ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Положеннями ч.1 ст. 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
Пунктом 4 Постанови №9 від 22.12.2006 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Статтею 41 Конституції України встановлено - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Дослідивши заяву та надані докази, оцінивши їх в сукупності, вважаю, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Заявник ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 визнання частково недійсним шлюбного договору від 02 листопада 2020 року та визнання квартири АДРЕСА_1 і гаража № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя.
Оскільки предметом позову є квартира та гараж, на які заявник просить накласти арешт, тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду.
Враховуючи вищевикладене заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову необхідно задовольнити
Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити .
З метою забезпечення позову ОСОБА_1 накласти арешт на:
- квартиру АДРЕСА_1 , право власності зареєстроване на ОСОБА_2 ;
- гараж № НОМЕР_1 , який знаходиться по АДРЕСА_2 , право власності зареєстроване на ОСОБА_2 .
Копію ухвали направити сторонам по справі - для відому, Відділу реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету Миргородської міської ради для негайного виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В. М. Куцин