Справа №279/3371/19
Провадження № 6/279/32/20
У Х В А Л А

29.05.2020 року

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Шульга О.М., по скарзі ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , як боржник у виконавчому провадженні, звернувся до суду зі скаргою в якій просить:

1) поновити процесуальні строки на зверненнян до суду, пропущений з поважних причин;

2) виконавчий лист №279/3371/19 від 25.10.2019 року визнати нікчемним;

3) рішення Коростенського міськрайонного суду від 25.10.2019 року визнати недостовірним;

4) визнати факт, що сплачувати борги (побори) в сумі 3688 грн. 84 коп. у стягувача не має підстав.

Відповідно п. 13 до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

Вивченням матеріалів вказаної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, згідно ст.175 ЦПК України, позовна заява (скарга) повинна містити повне найменування юридичних осіб, їх місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, зміст вимог, виклад обставин, якими позивач (скаржник) обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Отже, строки для подання скарги є процесуальними та можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

В поданій скарзі ОСОБА_1 не конкретизує, які самі дії, рішення, якого саме виконавця ним оскаржуються та не зазначається час їх вчинення.

Також підлягає уточненню вимога зазначена у п.2 резолютивної частини скарги, оскільки згідно ст.432 ЦПК України виконавчий документ може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню повністю або частково з передбачених вказаною нормою підстав шляхом подання відповідної заяви, а не скарги, яка повинна містити певні підстави для цього.

Вимога, зазначена в п.3 резолютивної частини скарги не підлягає вирішенню в порядку розділу VII, яким врегульовано судовий контроль за виконанням судових рішень.

Чинне законодавство взагалі не передбачає визнання судового рішення недостовірним.

Рішення суду першої інстанції може бути скасовано або змінено, однак таким правом наділений суд вищої інстанції.

Також суд не визнає та не встановлює жодних фактів в порядку розгляду процесуальних питань, пов`язаних з виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Крім вищенаведеного в скарзі зазначається, що постанова державного виконавця була отримана поштовим зв`язком 23.03.2020 року. В той же час, скаржник звернувся з даною скаргою 25.05.2020 року, тобто після спливу строків на оскарження дій державного виконавця, визначеного ст. 449 ЦПК України.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення ( ст. 127 ЦПК України).

На перевірку дотримання цього строку і при прийнятті скарг на рішення державного виконавця дано роз`яснення судам в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

Однак, матеріали скарги не містять належних та допустимих доказів щодо дотримання скаржником десятиденного строку на звернення до суду з даною скаргою.

Причин, які унеможлививли подачу даної скарги до суду, який не припиняв роботу навіть у період оголошеного карантину, скаржником не наведено.

У зв`язку з наведеним, скаржнику необхідно вказати дії якого деражвного виконавця ним оскаржуються та які саме; конкретизувати зміст вимог скарги; належним чином викласти обставини, якими обґрунтовуються вимоги, зазначити докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; викласти обставини щодо дотримання строку на звернення із відповідною скаргою до суду, надавши відповідні докази.

З врахуванням наведеного скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст.ст. 175-177, 185, 260, 447-450 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, шляхом подання нової скарги з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, скарга буде вважатися неподаною і повернута .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: