Справа № 149/2318/20
Провадження №2/149/631/20
Номер рядка звіту 61
У Х В А Л А

"16" жовтня 2020 р. м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськраойнного суду Вінницької області Войнаревич М.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до Кустовецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно в прядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Кустовецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Відповідно до вимог ст.187 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє, чи відповідає вона вимогам, викладеним у ст.ст.175, 177 ЦПК України, чи немає підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження і за відсутності таких підстав відкриває провадження у справі.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам, викладеним у ст.ст.175, 177 ЦПК України, та чи немає підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір сплачується згідно вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє в його інтересах на підставі довіреності 48 АА № 1371070 від 20.02.2019 року, посвідчена в Російської Федерації нотаріусом, суду додано до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору за подання заяви.

Однак представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про відстрочення сплати судового збору, у зв`язку із важким матеріальним становищем. Разом із тим суд вважає вказану заяву про відстрочення сплати судового збору у зв`язку із скрутним матеріальним становищем безпідставною, оскільки суду не надано підтверджуючих доказів неможливості оплати судового збору за подання вказаної позовної заяви.

Разом із тим, суд зазначає, що з копії паспорта вбачається, що позивач ОСОБА_1 є громадянином Російської Федерації, а не лише жителем, як зазначає позивач у позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 496 Розділу ХІ «Провадження у справах за участю іноземних осіб» ЦПК України, іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 статті 496ЦПК України встановлено, що іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 , як іноземна особа, має процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними особами України.

Відповідно до ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 48 ЦПК України встановлено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України встановлено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: щодо спадкування.

Отже, справа за позовом ОСОБА_1 може бути розглянута тільки в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до п. 18 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України».

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України», представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції з 1 січня 2019 року.

Частиною 3 статті 131-2 Конституції України встановлено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

За приписами частини 3 статті 131-2 Конституції України, виключення з цього випадку становлять лише випадки представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Аналогічні приписи встановлені в ч.ч.1, 2 ст.60 ЦПК України.

Таким чином, представником у справах, що розглядаються у порядку загального позовного провадження, може бути лише адвокат.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Таких документів позивач та його представник за довіреністю ОСОБА_2 , зокрема, що ОСОБА_2 є адвокатом, до позовної заяви не додали.

Натомість, додано довіреність 48 АА № 1371070 від 20.02.2019 року, посвідчену нотаріусом Російської Федерації.

У відповідності до ч. 9 ст. 62 ЦПК України встановлено, що довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Проте, довіреність 48 АА № 1371070 від 20.02.2019 року, посвідчена в Російської Федерації нотаріусом не легалізована в Україні.

Отже, ОСОБА_2 немає цивільної процесуальної дієздатності щодо представлення інтересів ОСОБА_1 у зазначений справі та на звернення до суду із зазначеним позовом.

За таких обставин суд вважає, що позивачу слід надати термін для виправлення недоліків позовної заяви, шляхом подачі позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Кустовецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно в прядку спадкування за законом.

Повідомити позивача про необхідність у строк не більше 10 днів з дня отримання ухвали суду, але не довше ніж до 28.10.2020 року, виправити недоліки позову шляхом оформлення позовної заяви та усіх доданих документів належним чином.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Войнаревич М. Г.