Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

06 квітня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона та третя особа по справі ОСОБА_3 є власниками квартири під АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25.12.2000 р. та Договору дарування частки квартири. У вищезазначеній квартирі разом з позивачем, зареєстровані, також, її мама та брат ОСОБА_2 , відповідач по справі. Відповідач в квартирі не проживає, добровільно знятися з реєстрації не бажає. Факт реєстрації відповідача створює ряд незручностей для позивача та є перешкодою в належному користуванні житлом, а тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування вказаною квартирою.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду даної справи був повідомлений належно, відзиву, письмових заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направив та відповідно до положень ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, жодних клопотань чи заперечень не надходило.

На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та третя особа ОСОБА_3 являються співвласниками квартири під АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25.12.2000 р. та Договорів дарування частки квартири від 30.01.2017 року та від 20.11.2018 року (а.с. 13,14,16).

Встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання позивача, її матері та брата, який є відповідачем по справі (а.с. 18).

Позивач суду пояснила, що спірна квартира була приватизована на сім`ю із 4-ох осіб. В подальшому її мати та брат подарували позивачу свої частки у праві власності даної квартири. Відповідач з 2012 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , не несе жодних витрат по утриманню житла, не сплачував ніколи комунальні платежі, не підтримує жодних стосунків з позивачем. Востаннє позивач бачила свого брата півтора року тому.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 , яка є сусідкою сторін більше 30 років, суду показала, що в квартирі АДРЕСА_1 відповідач не проживає 10 років. Свідку відомо, що у позивача з братом і батьком були сварки, лайки. Тривалий час у вказаній квартирі постійно проживає позивач та іноді приїздить її мама ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

По справі встановлено, що позивач та третя особа по справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , відповідач відчужив свою частку у праві власності на дану квартиру своїй сестрі ОСОБА_1 , однак залишився бути зареєстрованим в цій квартирі, як член сім`ї власників житла, але, фактично, не проживає в даному житлі більше року без поважних причин, що дає підстави зробити висновок про втрату інтересу відповідачем до вказаного житла. Доказів того, що відповідачу чинилися перешкоди в користуванні спірним житловим приміщенням, суду не надано, а тому суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним житлом.

Згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судових витрат по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 317,391,405 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 158, 258- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_2 ) таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) судові витрати по справі в сумі 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Киїського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд -якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 07.04.2020 року.

СуддяО. Я. Ярмола