Справа № 953/5479/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Харків

Київський ра йонний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Якуші Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Коваль А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо- транспортної пригоди,-

встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник позивача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» Усенко А.М. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 7567,70 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 2102,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено Договір страхування транспортних засобів серії АМ №5868264 від 04.04.2018 року, предметом якого є страхування автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 .

Зазначили, що 30.09.2018 року в м. Харків сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), за участю автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 під управлінням водія ОСОБА_3 та застрахованого автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року у справі №638/14601/18 ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. До позивача звернувся потерпілий з заявою про пошкодження транспортного у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком. Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 7567,70, що підтверджується платіжним дорученням №22742 від 08.11.2018 року. Зазначили, що після виплати страхового відшкодування, у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 7567,70 грн. 11.03.2020 року відповідачу було направлено вимогу про відшкодування майнової шкоди, однак вона залишилась без уваги відповідача. У зв`язку з чим, представник позивача вимушений звернутися до суду.

23.04.2020 року через канцелярію суду відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що мотивована частина позову не відповідає дійсним обставинам справи, так як автомобіль марки «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 був застрахований за полісом № НОМЕР_3 , а не автомобіль Toyota» за номерним знаком НОМЕР_1 , яким він ніколи не керував, як це зазначено в позовній заяві. У відповідності до довідки УПП Х/о від 30.10.2018 року №747/0211, яку позивач надав до суду як доказ, вказано, що пошкоджена задня частина бамперу автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_4 , а не НОМЕР_1 , як вказано в позовній заяві. Окрім того, автомобілі зазнали незначних пошкоджень, тобто у автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 було незначне дотичне пошкодження фарби. Вказав, що з метою встановлення розміру заподіяння шкоди ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не залучила суб`єкта оціночної діяльності, а надала як доказ ремонтну калькуляцію, з якою він не згоден в повному обсязі. Зазначив, що звіт про оцінку пошкодження транспортного засобу не складався, позивач порушив ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомивши його про оцінку пошкоджень транспортного засобу. На момент ДТП автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 був застрахований полісом № НОМЕР_3 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну -100 000 грн. Враховуючи наведене, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 07.04.2020 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

ІІІ. Пояснення учасників справи в судовому засіданні.

Представник позивача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» - Усенко А.М., який діє на підставі довіреності від 20.02.2019 року, у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань чи заяв до суду не надходило.

Суд наголошує, що згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України сторони зобов`язані добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує сторін належним чином користуватися своїми процесуальними правами та виконувати свої процесуальні обов`язки.

Враховуючи те, що клопотань від учасників справи матеріали справи не містили, а також з огляду на строки розгляду справи та те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд дослідив докази, які були своєчасно долучені сторонами.

Приймаючи рішення про ухвалення рішення, суд також зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов`язана поведінки відповідача, спираючись на справу «Писатюк проти України», в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що «розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника».

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 30.09.2018 року у м. Харків сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), за участю автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 під управлінням водія ОСОБА_1 , автомобіль якого був застрахований в страховій компанії позивача та застрахованого автомобіля «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_3 .

Вказані обставини підтверджуються довідкою № НОМЕР_5 про дорожньо-транспортну пригоду, в якій визначені учасники ДТП, їх стан, установлені механічні пошкодження автомобілів (а.с.79-80).

Згідно постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року у справі №638/14601/18, ОСОБА_1 30.09.2018.2018 року, приблизно о 16:40 годині, керуючи автомобілем «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_2 , по вул. Сумській, 77/79 в м. Харкові, під час руху заднім ходом не впевнився у безпечності маневру та скоїв зіткнення із автомобілем «Toyota Land Cruiser», державний номер НОМЕР_4 .

Вказаною постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. на користь держави, а також стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 352,40 грн. на користь держави.

Постановою Харківського апеляційного суду від 30.01.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року залишено без змін.

Також, постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.10.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 352,40 грн. на користь держави.

Постановою Харківського апеляційного суду від 19.02.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року залишено без змін.

Судом встановлено, що автомобіль марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 під управлінням водія ОСОБА_1 , був застрахований в страховій компанії ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» полісом № НОМЕР_3 , який був діючий на час дорожньо-транспоьтрної пригоди (а.с.44-45).

01.10.2018 року ОСОБА_3 звернулась до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду за участі її автомобіля та автомобіля відповідача. До своєї заяви ОСОБА_3 надала пояснення про короткий опис подій, за якою сталося дорожньо-транспортна пригода (а.с.49-51).

05.11.2018 року ОСОБА_3 звернулась до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про здійснення їй належне відшкодування шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_4 .

Відповідно до ремонтної калькуляції №203703 від 05.11.2018 року встановлено, що вартість ремонту автомобіля «Toyota Land Cruiser», державний номер НОМЕР_4 складає 7567,70 грн. (а.с.60-61).

Згідно страхового акту №№UA012/L01/01 від 07/11/2018 року було визначено, що подія, яка мала місце 30.09.2018 року кваліфікується як страховий випадок, прийнято рішення про виплату страхового відшкодування потерпілій ОСОБА_3 на підставі умов договору страхування в розмірі 7567,70 грн. (а.с.62).

Платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування №22742 від 08.11.2018 року ФОП ОСОБА_4 було перераховано страхове відшкодування за авто ремонт автомобіля ОСОБА_3 (а.с.64).

11.03.2019 року від ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу в порядку регресу та запропоновано здійснити в досудовому порядку відшкодування шкоди в розмірі 7567,70 грн. на відповідний рахунок ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (а.с.65). Вказану вимогу ОСОБА_1 отримав, про що свідчить корінець поштового відправлення (а.с.66).

V. Норми права, що підлягають застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Вказана норма закону кореспондується із положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Відповідно до п.п. А п.38.1.1 ч.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позовом до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року - Керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або передача управління транспортним засобом такій особі, що є підставою для регресної вимоги (стаття 38 Закону № 1961-IV), може бути підтверджено вироком суду, постановою про накладення адміністративного стягнення або іншими доказами, які з достовірністю встановлюють таку обставину, а при передачі транспортного засобу особі у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, про такий стан має бути відомо особі, яка передає транспортний засіб.

VI. Позиція суду та висновки суду за результатами розгляду справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем було порушено вимоги Правил дорожнього руху України.

Також судом встановлено, в результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 , який на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «УПСК».

Судом встановлено, між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено Договір страхування транспортних засобів серії АМ №5868264 від 04.04.2018 року, предметом якого є страхування автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 .

05.11.2018 року потерпіла ОСОБА_3 звернулась до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з заявою про настання страхового випадку.

Приватне акціонерне товариство «СК «ПЗУ Україна» на підставі страхового акта №UA012/L01/01 від 07/11/2018 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 7567,70 грн., що підтверджується ремонтними калькуляціями, розрахунком страхового відшкодування та платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування №22742 від 08.11.2018 року.

Аргументи відповідача про те, що ремонтна калькуляція №176015 від 05.01.2017 року є неналежним доказом на підтвердження завдання збитків власнику пошкодженого транспортного засобу, не заслуговують на увагу, оскільки під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені.

Так, порядок визначення витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу визначає Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства Юстиції України та Фонду Державного Майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за N 1074/8395 (із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції № 137/5/2732 від 08.12.2004, №1335/5/1159 від 24.07.2009).

Відповідно до п. 8.5.9. Методики кількість та вартість необхідних для ремонту матеріалів визначаються за інформацією довідкової літератури та комп`ютерних програм, розроблених за даними виробника КТЗ або за даними виробника лакофарбових (основних) і допоміжних матеріалів (додаток 8).

Згідно з п. 8.5.10. Методики дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, теж беруть відповідно до додатка 8, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ.

Відповідно до п. 59 додатку 8 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів до переліку рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням для складання кошторису відновлювального ремонту включена комп`ютерна програма "Audatex".

Судом встановлено, що ремонту калькуляцію від 05.11.2018 року, на підставі якої складено розрахунок страхового відшкодування, було отримано через систему " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Зведені дані по розрахунку ремонтної калькуляції №203703 від 05.11.2018 року визначені у сумі 7567,70 грн., що є ідентичними сумі визначеній в розрахунку страхового відшкодування та у страховому акті №UA012/L01/01 від 07/11/2018 року, крім того розрахунок страхового відшкодування містить посилання на використане джерело - систему " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Також не заслуговують доводи відповідача, що оскільки його автомобіль був застрахований, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну дорівнює 100000 грн., то саме страховик повинен відшкодувати шкоду, заподіяну потерпілому. Висновки суду підтверджені положеннями п.п. А п.38.1.1 ч.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Докази перебування відповідача на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння знаходяться в матеріалах справи та були досліджені судом.

Таким чином, відповідно до вище перелічених норм закону, виходячи з дійсних обставин справи, до страховика ПрАТ «СК «ПЗУ України» у межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки - ОСОБА_2 .

Також судом встановлено, що з метою досудового регулювання спору відповідачу було направлено вимогу за вих. №1150681від 11.03.2019 р. з вимогою перерахувати суму боргу, яку вручено особисто ОСОБА_1 21.03.2019 року. Відомостей про добровільне відшкодування заподіяного збитку відповідач не надано.

Клопотань про призначення експертизи з приводу того, що встановлена вартість матеріального збитку суперечить дійсності, відповідач не заявляв. Крім того, доказів в обґрунтування того, що сума страхового відшкодування, яка сплачена позивачем не відповідає розміру спричинених збитків, є завищеною та відповідно є необґрунтованою, відповідачем також не надано та матеріалами справи не підтверджено.

Доказів сплати відповідачем на користь позивача страхового відшкодування матеріали справи не містять.

Крім того, описки, допущені представником позивача по тексту позову на загальні висновки суду не впливають, оскільки суд безпосередньо оцінює усі докази, надані сторонами.

Виходячи з наведеного, суд, встановивши правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевіривши доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам та надаючи їм правову оцінку, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування підлягають задоволенню.

VІІ. Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору 2102,00 грн., сплата якого підтверджується платіжним дорученням №38784 від 17.01.2020 року (а.с.67).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268, 280-284, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - задовольнити.

Стягнути у порядку регресу з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 7567 гривень 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплачений судовий збір в сумі 2102 гр. 00 коп. (дві тисячі сто дві грн.. 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано із врахуванням приписів Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)». У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», IBAN НОМЕР_6 в АТ «ОТП Банк», Код , МФО 300528, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців 40,

представник позивача - Усенко Анатолій Миколайович, адреса для листування: 04112, м. Київ, вул. Ж. Жабаєва 7,

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП не відомо, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено та підписано 09.06.2020 року.

Суддя: