Справа № 128/1424/20
Провадження № 22-ц/801/2259/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 рокуСправа № 128/1424/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Стадника І.М., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б.І.,

за участю сторін: представника позивачів ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 , третьої особи приватного нотаріуса Лукашенка В.Б. та його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №128/1424/20 за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка Володимира Борисовича про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

за апеляційними скаргами приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка Володимира Борисовича та ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2020 року, яке ухвалене суддею Васильєвою Т.Ю. в Вінницькому районному суді Вінницької області, о 15 год 45 хв, повний текст складено 27 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б. про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Позов мотивували тим, що 04 липня 2019 року між ними та відповідачем було укладено договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком Б.В.

За умовами договору позики, позикодавець (відповідач) передав, а позичальники (позивачі) прийняли у власність грошову суму у гривнях, що еквівалентна 49600 доларів США, без нарахування процентів за користування позикою. За умовами даного договору борг підлягав поверненню 04 січня 2020 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики, 04 липня 2019 року було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Лукашенком Б.В., за яким позичальники (позивачі) передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер: :02:001:0065, площею (га): 0.21, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер: :02:002:0470, площа (га): 0.1009, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, кадастровий номер: :01:010:0001, площа (га): 0.0551, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку, кадастровий номер: :05:001:0043, площа (га): 0.0562, цільове призначення: для індивідуального садівництва, адреса: АДРЕСА_4 .

За умовами договору іпотеки, Іпотекодержатель має право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо протягом 30-ти днів вимога іпотекодержателя про усунення порушень зобов`язань за цим договором залишається не виконаною. У разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцями зобов`язань за Договором позики Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (п. 6.1 Договору). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя або іншим способом, передбаченим чинним законодавством (п. 6.2 Договору).

Позивачі зазначають, що в строк, визначений Договором позики, борг повернуто не було. Вказують, що в усному порядку сторони домовились про відстрочку виконання зобов`язання. В березні 2020 року позивач ОСОБА_5 дізнався, що відповідач вимагає повернення боргу та планує направляти вимогу про виконання зобов`язання та звернути стягнення на заставне майно. З метою виконання зобов`язання, позичальники намагалися зв`язатися з позикодавцем в телефонному режимі, однак на телефонні дзвінки позивачів відповідач перестав відповідати, тому позивачі після послаблення карантинних заходів особисто звернулись до нотаріуса, який засвідчував договори позики та іпотеки з метою повернення боргу шляхом внесення коштів на депозит нотаріуса, про що було подано відповідну заяву, яку приватний нотаріус Лукашенко Б.В. зареєстрував 26 травня 2020 року. Того ж дня, позивачі подали приватному нотаріусу заяви для передачі їх відповідачу з пропозицією прийняти зобов`язання за договором позики у приміщенні нотаріальної контори.

28 травня 2020 року з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, їм стало відомо, що 26 травня 2020 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав власності на заставне майно за відповідачем (Іпотекодержателем). Підставою виникнення права власності зазначено договір іпотеки, серія та номер: 4314, виданий 04.07.2019, видавник: Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б.

Позивачі вважають, що рішення Державного реєстратора є протиправним, оскільки вчинено з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про іпотеку» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Зокрема позивачі вказують, що у Договорі іпотеки відсутнє іпотечне застереження, а договір про задоволення вимог іпотекодержателя сторони не підписували. Крім того, зазначають, що державну реєстрацію було здійснено за відсутності усіх документів, які передбачені положеннями п. 61 постанови КМУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема вимоги за ст. 35 Закону України «Про іпотеку», засвідченої іпотекодержателем копії повідомлення про вручення відповідного відправлення іпотекодавцям, та довідки іпотекодержателя про суму боргу станом на дату не раніше 3 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації, та відомостей про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації.

Враховуючи відсутність цих документів, позивачі вважають, що неможливо встановити чи було дотримано вимог ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 % вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, оскільки відповідно до Звітів про експертну грошову оцінку земельних ділянок, їх загальна оціночна вартість становить 57993,29 доларів США, при розмірі боргу у 49600 доларів США, тобто 90 % вартості предмета іпотеки загалом перевищує розмір зобов`язання.

Отже, позивачі просили суд визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вищевказані земельні ділянки за відповідачем ОСОБА_2 .

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2020 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:

індексний номер: 52377900 від 26 травня 2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 06, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер: :02:001:0065, площею (га): 0.21, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 36624035,

індексний номер: 52377726 від 26 травня 2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер: :02:002:0470, площа (га): 0.1009, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_2 , номер запису про право власності: 36623920,

індексний номер: 52377392 від 26 травня 2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер: :01:010:0001, площа (га): 0.0551, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: АДРЕСА_3 , номер запису про право власності: 36623637,

індексний номер: 52378052 від 26 травня 2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 06, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер: :05:001:0043, площа (га): 0.0562, цільове призначення: для індивідуального садівництва, адреса: АДРЕСА_4 , номер запису про право власності: 36624491, за ОСОБА_2 .

Додатковим рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09 листопада 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_6 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 5000 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права. Просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що приватним нотаріусом проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на що не звернув уваги суд першої інстанції.

Крім того, в апеляційному порядку оскаржив рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2020 року ОСОБА_2 , зазначивши, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що дії державного реєстратора щодо прийняття рішень про державну реєстрацію за відповідачем права власності на передані позивачами в іпотеку земельні ділянки відповідають вимогам закону.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представник позивачів ОСОБА_1 просила залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що дії державного реєстратора щодо прийняття рішень про державну реєстрацію права власності на передані позивачами в іпотеку земельні ділянки за відповідачем не відповідають вимогам закону, а тому підлягають скасуванню.

Колегія суддів, погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 липня 2019 року між відповідачем ОСОБА_2 («Позикодавець») та позивачами ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (разом «Позичальник») укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком Б.В., за умовами якого відповідач (позикодавець) передав позивачам (позичальнику) на власні особисті потреби грошову суму у гривнях, що еквівалентно 49600 доларів США за курсом НБУ, строком до 04 січня 2020 року без нарахування процентів за користування позикою, що підтверджується копією Договору позики від 04 липня 2019 (а.с.11).

Відповідно до п. 3 укладеного сторонами Договору позики від 04 липня 2019 року, повернення грошей має відбутись в АДРЕСА_5 , в день фактичного повернення грошових коштів в повному обсязі, тобто до 04 січня 2020 року, дострокове повернення коштів припустиме (а.с.11).

В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним Договором позики 04 липня 2019 року між відповідачем ОСОБА_2 («Іпотекодержатель») та позивачами ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (обоє «Іпотекодавець»), укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком Б.В., за умовами якого позивачі (іпотекодавець) передали, а відповідач (іпотекодержатель) прийняв в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0.0551 га, кадастровий номер: :01:010:0001, що знаходиться по АДРЕСА_3 ; земельну ділянку, площею 0.1009 га, кадастровий номер: :02:002:0470, що знаходиться по АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, площею 0.21 га, кадастровий номер: :02:001:0065, що знаходиться по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0.0562 га, кадастровий номер: :05:001:0043, що знаходиться по АДРЕСА_4 , предмет іпотеки передано в іпотеку разом з усіма його приналежностями без випуску заставної, що підтверджується копією відповідного договору іпотеки (а.с.12 14).

Відповідно до п. 6.1 Договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов`язань за договором позики, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Згідно п. 6.2 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя або іншим способом, передбаченим чинним законодавством України.

Пунктом 6.4 Договору іпотеки встановлено, що відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Згідно копії заяви ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 26 травня 2020 року, адресованої приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лукашенку В.Б., позивачі повідомили, що не отримували особисто повідомлень (листів) від ОСОБА_2 та повідомили, що хочуть внести кошти на нотаріальний депозитний рахунок (а.с.16).

Згідно копії заяви ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 26 травня 2020 року, адресованої приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лукашенку В.Б., позивачі просили приватного нотаріуса передати ОСОБА_2 , що їм відомо про намір ОСОБА_2 здійснити задоволення своїх вимог за договором позики шляхом реєстрації на його ім`я нерухомого майна, переданого ними в іпотеку, з посиланням на вимогу про повернення боргу, яку вони не отримували, та вимагали прийняти від них виконання їхніх зобов`язань за договором позики о 12 год 00 хв 02 червня 2020 року у приміщенні нотаріуса за адресою: АДРЕСА_6 , і припинити незаконне стягнення їхнього майна (а.с.17, 18).

З копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02 квітня 2019 року та від 20 березня 2018 року вбачається, що станом на дату формування витягу позивачу ОСОБА_6 належить на праві власності земельна ділянка площею 0.1009 га, кадастровий номер: :02:002:0470, що знаходиться по АДРЕСА_2 , та земельна ділянка площею 0.0551 га, кадастровий номер: :01:010:0001, що знаходиться по АДРЕСА_3 (а.с.19, 22). Належність даного майна на праві власності іпотекодавцю (позивачу) також було встановлено договором іпотеки від 04 липня 2019 року.

З копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 листопада 2017 року та 23 лютого 2018 року встановлено, що станом на дату формування витягу позивачу ОСОБА_5 належить на праві власності земельна ділянка площею 0.0562 га, кадастровий номер: :05:001:0043, що знаходиться по АДРЕСА_4 , та земельна ділянка площею 0.21 га, кадастровий номер: :02:001:0065, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.20, 21). Належність даного майна на праві власності іпотекодавцю (позивачу) також було встановлено договором іпотеки від 04 липня 2019 року.

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28 травня 2020 року, право власності на передані позивачами в іпотеку земельні ділянки зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки, укладеного між сторонами 04 липня 2019 року, відповідно до рішень приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер: 52377900 від 26 травня 2020 року, індексний номер: 52377726 від 26 травня 2020 року, індексний номер: 52377392 від 26 травня 2020 року, індексний номер: 52378052 від 26 травня 2020 року (а.с.23 37).

Відповідно до копій рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення ОСОБА_6 , ОСОБА_5 отримували поштову кореспонденцію від приватного нотаріуса Лукашенка В.Б. 10 березня 2020 року та 06 березня 2020 року відповідно, що була направлена їм 01 березня 2020 року (а.с.88).

Відповідно до копії заяви відповідача ОСОБА_2 від 02 червня 2020 року, адресованої приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лукашенку В.Б., відповідач ОСОБА_2 просив передати ОСОБА_6 , ОСОБА_5 заяву про те, що він прибув 02 червня 2020 року о 12 год 00 хв за адресою АДРЕСА_6 , офіс нотаріуса Лукащенко В.Б. та почекавши одну годину покинув приміщення нотаріуса о 13 год 00 хв , у зв`язку їх з відсутністю (а.с.89).

Відповідно до висновку про вартість земельної ділянки, складеного ТОВ «ВІТ-ОКС» на замовлення приватної особи ОСОБА_2 , станом на 12 травня 2020 року ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0551 га, кадастровий номер: :01:010:0001, що є об`єктом оцінки по цьому звіту та власником якої є ОСОБА_6 , без врахування ПДВ складає 16 530 грн, мета оцінки: визначення вартості земельної ділянки для нотаріального посвідчення цивільно-правової угоди (а.с.90).

Відповідно до висновку про вартість земельної ділянки, складеного ТОВ «ВІТ-ОКС» на замовлення приватної особи ОСОБА_2 , станом на 12 травня 2020 року ринкова вартість земельної ділянки площею 0,1009 га, кадастровий номер: :02:002:0470, що є об`єктом оцінки по цьому звіту та власником якої є ОСОБА_6 , без врахування ПДВ складає 52470,00 грн, мета оцінки: визначення вартості земельної ділянки для нотаріального посвідчення цивільно-правової угоди (а.с.91).

Відповідно до висновку про вартість земельної ділянки, складеного ТОВ «ВІТ-ОКС» на замовлення приватної особи ОСОБА_2 , станом на 12 травня 2020 року ринкова вартість земельної ділянки площею 0,21 га, кадастровий номер: :02:001:0065, що є об`єктом оцінки по цьому звіту та власником якої є ОСОБА_5 , без врахування ПДВ складає 39900 грн, мета оцінки: визначення вартості земельної ділянки для нотаріального посвідчення цивільно-правової угоди (а.с.92).

Відповідно до висновку про вартість земельної ділянки, складеного ТОВ «ВІТ-ОКС» на замовлення приватної особи ОСОБА_2 , станом на 12 травня 2020 року ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0562 га, кадастровий номер: :05:001:0043, що є об`єктом оцінки по цьому звіту та власником якої є ОСОБА_5 , без врахування ПДВ складає 14000 грн, мета оцінки: визначення вартості земельної ділянки для нотаріального посвідчення цивільно-правової угоди (а.с.93).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 7 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням: за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем); за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі).

Положеннями ч.ч. 1, 4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Тобто право на захист своїх прав як власника заставного майна шляхом оскарження рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно гарантовано законом та позивачі на законних підставах скористалися вказаним способом захисту своїх прав як власники переданого за договором іпотеки від 04 липня 2019 року в заставу нерухомого майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на день прийняття оскаржуваного рішення), державна реєстрація прав передбачає, крім іншого й перевірку документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на день прийняття оскаржуваного рішення), перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на день прийняття оскаржуваного рішення), однією з підстав для відмови в державній реєстрації прав є те, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (станом на час прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або інші форми підтвердження надсилання іпотекодавцю вимоги;

3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Тобто в даному випадку необхідним є надсилання іпотекодержателем письмової вимоги іпотекодавцеві про виконання зобов`язання за кредитним договором та надання для державної реєстрації права власності як копії такої вимоги, так і відповідного підтвердження її отримання іпотекодавцем в один із вказаних способів, також необхідним є встановлення точної суми боргу на підставі поданої іпотекодержателем довідки про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предметів іпотеки.

Відсутність хоча б однієї з вказаних умов не дають достатніх підстав для вчинення відповідних реєстраційних дій державним реєстратором.

Як вбачається з матеріалів справи, державному реєстратору ОСОБА_7 не було надано усіх документів, які вимагаються п. 61 Порядку, зокрема не було надано довідки іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що не подання державному реєстратору довідки іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації, яка є обов`язковим документом для державної реєстрації (п.п.3 п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127), є підставою для відмови в здійсненні такої реєстрації.

Зокрема, вимога від 23 лютого 2020 року не містить конкретно визначеної суми боргу у певній валюті, натомість вказано, що заборгованість становить суму, що еквівалентна 49 600 доларів США та 1 % від суми, що не повернута за кожен день прострочення. Кількість днів прострочення в заяві не вказано, валюти розрахунку суми прострочення також не вказано, відповідно встановити суму боргу, якої вимагає до сплати іпотекодержатель, з даної вимоги неможливо. Та сторона відповідача підтвердила, що інших документів, ніж тих, що містяться в матеріалах справи, для вчинення оскаржуваних реєстраційних дій державному реєстратору відповідачем не надавалося.

Крім того, вимога датована 23 лютого 2020 року, та відповідно визначений у ній опис суми заборгованості також визначено станом на 23 лютого 2020 року. Однак державна реєстрація права власності на іпотечне майно за відповідачем була проведена приватним нотаріусом 26 травня 2020 року за заявами іпотекодавця, поданими державному реєстратору 19 травня 2020 року. Тобто довідки іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за договором позики від 04 липня 2019 року станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації, тобто не раніше 16 травня 2020 року відповідачем ОСОБА_2 приватному нотаріусу не було надано, та всупереч цьому нотаріус перереєстрував право власності на передані в іпотеку земельні ділянки, що належали на праві власності позивачам, за відповідачем.

Отже, державному реєстратору не було подано в достатньому обсязі документів, які дають право державному реєстратору вчиняти реєстраційні дії для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що дії державного реєстратора щодо прийняття рішень про державну реєстрацію права власності на передані позивачами в іпотеку земельні ділянки за відповідачем не відповідають вимогам закону, а тому підлягають скасуванню.

Також, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка В.Б. копії документів на підставі яких було вчинено реєстраційні дії, а саме:

Копії заяви відповідача ОСОБА_2 від 23 лютого 2020 року, адресованої приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., якою відповідач ОСОБА_2 просив передати ОСОБА_6 , ОСОБА_5 заяву про те, що ними не повернуто суму заборгованості в сумі, що еквівалентно 49 600 доларів США, а також 1% від суми, що не повернута за кожен день прострочення, та вимагає повернення суми позики та відсотків за кожен день неповернення, протягом місяця з дня отримання даної заяви, а в разі неповернення суми позики він перереєструє право власності на своє ім`я на земельні ділянки, зазначені в договорі іпотеки від 04 липня 2019 року. У зв`язку з неможливістю вручити дану заяву особисто ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відповідач ОСОБА_2 просив приватного нотаріуса Лукашенка В.Б. відправити їм заяву рекомендованими листами та згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, ОСОБА_5 було вручено поштове відправлення особисто 06 березня 2020 року, а ОСОБА_6 було вручено поштове відправлення 10 березня 2020 року;

Копію заяви від 26 травня 2020 року, якою позивачі вимагали прийняти від них виконання їхніх зобов`язань за договором позики о 12 год 00 хв 02 червня 2020 року у приміщенні нотаріуса за адресою: АДРЕСА_6 , і припинити незаконне стягнення їхнього майна, яку згідно запису на звороті даної заяви відповідач отримав особисто 26 травня 2020 року, та заяву від 02 червня 2020 року, якою відповідач повідомив позивачів, що у вказаний час 02 червня 2020 року прибув в офіс нотаріуса Лукащенка В.Б. та почекавши одну годину покинув приміщення нотаріуса о 13 год 00 хв, у зв`язку з відсутністю позивачів;

Також було надано копії описів документів для долучення до реєстраційної справи за відповідними номерами щодо кожної земельної ділянки, та зазначені в них документи: заяви відповідача ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) від 19 травня 2020 року; відомості про державну реєстрацію та право власності на земельні ділянки, щодо яких вчинялися реєстраційні дії, а саме про належність даних земельних ділянок позивачам на праві власності; копії договору іпотеки від 04 липня 2019 року, реєстровий номер 4314; заяви ОСОБА_2 від 23 лютого 2020 року, адресованої приватному нотаріусу Лукашенку В.Б., про передачу позивачам ОСОБА_6 , ОСОБА_5 вимоги про повернення боргу, якою відповідач просить позивачів повернути йому «суму позики та відсотки за кожен день неповернення», зазначаючи, що йому не повернуто суму заборгованості в сумі 49 600 дол. США, а також «1 % від суми, що неповернута за кожен день прострочення»; копій рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , надісланого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б.; копії рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.113 154).

З наданих суду копій документів, на підставі яких було здійснено державну реєстрацію приватним нотаріусом Лукашенком В.Б., вбачається, що є відсутні відомості про вартість предметів іпотеки, а саме земельних ділянок, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність таких відомостей у відповідача ОСОБА_2 , не свідчить про те, що вони були надані державному реєстратору на час вчинення відповідних реєстраційних дій, з огляду на описи документів долучених до реєстраційної справи (а.с.119, 127, 137, 146).

Посилання відповідача в апеляційній скарзі, що набуття ним предмета іпотеки у власність, було здійснено на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, що також підтверджує державний реєстратор, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки як вище зазначено ці документи у реєстраційній справі відсутні. Крім того, п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації, які в реєстраційній справі відсутні.

Згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відповідно до п. 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначено, що внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні/скасуванні відповідних записів, виключно у випадках, передбачених законом. У Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав.

Аналіз вищезазначених норм права вказує можливість оскарження у судовому порядку саме рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, так і наслідки такого оскарження у вигляді скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, та автоматичного поновлення записів про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації.

Крім того, станом на день подання позову до суду діє норма ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно аналізу якої вірним способом захисту є саме скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Посилання приватного нотаріуса Лукашенка В.Б. в апеляційній скарзі на постанову ВП Верховного Суду від 29 травня 2019 року №367/2022/15-ц, згідно якої належним способом захисту є скасування запису про державну реєстрацію, а не рішення є безпідставним, оскільки на час виникнення спірних правовідносин діяла нова редакція ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а отже доводи апеляційної скарги приватного нотаріуса Лукашенка В.Б., що позивачами обрано неналежний спосіб захисту своїх прав не заслуговують на увагу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, приходить до висновку, що матеріали справи містять належні та допустимі докази незаконності рішень державного реєстратора Лукашенка В.Б., які вчиненні з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про іпотеку», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, а тому рішення суду першої інстанції ухвалене з дотримання норм матеріального та процесуального права, підлягає залишенню без змін, оскільки доводи апеляційних скарг не спростовують вірних висновків суду.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, суд першої інстанцій правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка Володимира Борисовича та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 грудня 2020 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Стадник І.М.

Шемета Т.М.