Справа № 372/1090/19
Провадження № 2-1351/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 вересня 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Буртовій О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 170504,76 грн. матеріальної шкоди, 5 000 грн. моральної шкоди, та 1755,05 грн. сплаченого судового збору. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що 25.01.2019 року ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos» державний номер НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем «HYUNDAI Tucson» державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 по вулиці Київській 128 в м. Обухів, Київської області. На місці ДТП відповідач, свою вину визнав повністю та написав розписку б/н від 25.01.2019 року про те, що зобов`язується повністю відшкодувати матеріальну шкоду, спричинену позивачу в результаті ДТП. У зв`язку, з тим що відповідач не виходив на зв`язок після вчинення ДТП та жодним чином не намагався відшкодувати завдану ним матеріальну шкоду позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, оскільки транспортний засіб, яким він керував зазнав значних пошкоджень і його відновлення потребує тривалого часу на коштів. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом до особи, яка завдала шкоду.

Ухвалою судді від 17.06.2020 року, прийнято справу до провадження та призначено судове засідання за загальними правилами позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.07.2020 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 25.01.2019 року ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos» державний номер НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем «HYUNDAI Tucson» державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 по вулиці Київській 128 в м. Обухів, Київської області. На місці дорожньо-транспортної пригоди відповідач, свою вину визнав повністю та написав розписку б/н від 25.01.2019 року про те, що зобов`язується повністю відшкодувати матеріальну шкоду, спричинену позивачу в результаті ДТП.

Згідно звіту №28 про оцінку, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «HYUNDAI Tucson» державний номерний знак НОМЕР_2 від 08.02.2019 року становить 165867,90 грн. Вартість експертизи складає 1500,00 грн.

15.02.2019 року позивач направив відповідачу вимогу про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, яка була залишена без відповідного реагування.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частинами 1 та 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Норми статей 1166, 1188 ЦК України передбачають презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України), відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК). Потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Стороною відповідача зазначена вище презумпція не спростована, що дає підстави суду для висновку про наявність вини ОСОБА_2 як заподіювача шкоди.

Крім того, судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення автомобілів, тому суд вважає за можливе покласти в основу судового рішення визнання ОСОБА_2 вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, викладене ним у розписці від 25.01.2019 року.

Фактична вартість ремонту транспортного засобу «HYUNDAI Tucson» державний номерний знак НОМЕР_2 від 08.02.2019 року становить 165867,90 грн., тобто, саме ці збитки поніс позивач внаслідок ДТП.

Даний розмір збитків у відповідності до ст. 81 ЦПК України сторонами не спростовано. Доказів, що відновлення автомобілю проведено за меншу суму відповідачем не надано або більшу суму - не надано позивачем.

Враховуючи викладене, стягненню з відповідача підлягає 165867,90 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Крім того вартість послуг евакуатора склала 2600,00 грн., вартість оцінки пошкоджень автомобіля відповідно до акту виконаних робіт № БА-0085082 від 31.01.2019 року становить 536,86 грн., відповідно до квитанції № N166R55296 від 08.02.2019 року позивачем було сплачено 1500 грн. за проведення експертної оцінки, яка теж підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що, позиція позивача є доведеною, обставини того, що автомобіль позивача був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля під керуванням відповідача, а тому останній повинен відшкодовувати завдану позивачу майнову шкоду.

Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд приходить наступного висновку.

За ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди, розмір її не обґрунтовано та не доведено. Сам факт ДТП не є беззаперечною підставою для відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1755 грн. 05 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 223, 259, 263-265, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНКПП: НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду в розмірі 170504 (сто сімдесят тисяч п`ятсот чотири) грн. 76 коп..

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1755 грн. 05 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 02 жовтня 2020 року.

Суддя: