Справа № 333/5411/19
Пр. № 2/333/350/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

розглянувши в судовому засіданні, в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом в сумі 119 752,95 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що на підставі заяви від 17.10.2012 року, останній позивачем виданий кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Вказує, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених цим договором. Однак порушила вимоги кредитного договору, в зв`язку з чим станом на 30.06.2019 року утворилась заборгованість у сумі 204214,61 грн., яка складається з: 1842,82 грн. заборгованість за тілом кредиту; 196371,79 грн. заборгованість за користування кредитом; 6000 грн. заборгованість за пенею та комісією. Позивач в даному прозові просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість на суму 119 752,95 грн., до складу якої входять: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 842,82 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками за період з 17.10.2012 року по 31.10.2018 року у розмірі 117 910,13 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2019 р. відкрито провадження та призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи.

Відповідач скористалась своїм процесуальним правом та надала відзив на позов, в якому зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, щодо розміру виданих кредитних коштів, оскільки анкета-заява не містить встановленого розміру кредитного ліміту, не надано належних доказів на підтвердження зняття позичальником з кредитного рахунку кредитних коштів у розмірі 2000 гривень, а також відсутні докази щодо домовленості сторін Договору про розмір відсотків, що підлягають нарахуванню за користування кредитним лімітом і умови повернення, оскільки ОСОБА_1 не надавалися Умови та Правила надання позивачем банківських послуг, Тарифи обслуговування кредитних карт, а від так, вона не погоджувалась з умовами, вказаними у таких документах, відсутній її підпис під такими умовами. За таких обставин, вказані документи не є складовими частинами кредитного договору, оформленого шляхом підписання анкети-заявки. Крім того, відповідачка заявила про застосування строків позовної давності до пред`явлених вимог в цілому, в зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019 р., занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача та постановлено про здійснення подальшого розгляду цієї справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2019 р., занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляду по суті.

В судове засідання 20.05.2020 р. представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи за його відсутності та про підтримання заявлених позовних вимог. Заяви про відкладення слухання справи, призначеного на 20.05.2020 р., від представника позивача не надходило до суду.

Відповідачка та її представниця в судове засідання не з`явились, про час, дату та розгляд справи повідомлені. Заяви про відкладення слухання справи, призначеного на 20.05.2020 р., від відповідачки та її представниці не надходило до суду.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 223 ЦПК України, наявність в матеріалах справи заяв сторін по суті справи, в яких викладені їх позиції щодо позовних вимог, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.10.2012 року відповідачка підписала заяву про надання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» їй банківських послуг, а саме надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Як вбачається з матеріалів справи, умовами заяви від 17.10.2012 року не встановлено розміру кредитного ліміту та не визначено розміру відсотків, що підлягають сплаті, а також не визначено порядку їх нарахування та погашення. Згідно з даною заявою відповідачка надала свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною картою складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до довідки, наданої позивачем, на підставі вищезазначеного кредитного договору позичальниці ОСОБА_1 видана картка № НОМЕР_1 зі строком дії до 08.2016 р. Дана обставина підтверджується також оригіналом вищевказаної кредитної картки «Універсал», долученої до матеріалів справи за клопотанням представниці відповідачки.

За розрахунком позивача, відповідачка має кредитну заборгованість за даним кредитним договором, по тілу кредиту у розмірі 1 842,82 грн., по нарахованим відсоткам за період з 17.10.2012 року по 31.10.2018 року у розмірі 117 910,13 грн., що в загальній сумі складає 119 752,95 грн.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за відсотками суд враховує наступне.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, в тому числі щодо нарахування процентів по даному кредиту, зміни їх розміру Банком в односторонньому порядку, позивач посилається на положення Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/pages70/, як невід`ємні частини спірного договору.

Окрім, кредитного договору, у вигляді заяви позичальниці, позивач додав до позову Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які позичальницею не підписані.

Оцінюючі надані позивачем письмові докази - Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», суд враховує наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам, доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не будь-які інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, крім тіла кредиту, просить стягнути складову його повної вартості, а саме заборгованість по процентах за користування кредитом.

У вищевказаній заяві відповідачки про надання позивачем їй банківських послуг відсутні домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови та Правила надання банківських послуг» розуміла відповідачка, була ознайомлена і погодилась з ними, підписуючи заяву від 17.10.2012 року, а також те, що вказані документи на момент отримання позивальником кредитних коштів взагалі містили якісь умови.

Суд вважає, що у даному випадку не підлягають застосуванню до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки «Умови та Правила надання банківських послуг», що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

Дана правова позиція узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 03.07.2019 р. по справі № 342/180/17.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем Витяг з Умови та правил надання банківських послуг, а також Витяг з Тарифів банку по обслуговуванню кредитних карт «Універсальна», які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не підписані позичальницею, не є належними доказами по даній справі.

Позивачем не надано інших належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами у заявленому позивачем розмірі, тому суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до ч.1,2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються наданими правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Під час звернення до суду та протягом розгляду справи, позивачем, не заявлялась вимога щодо стягнення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України. Розрахування судом процентів на рівні облікової ставки, суд вважає за неможливе, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до норм цивільного процесу, в межах заявлених нею вимог.

За викладених обставин, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідачки суми відсотків за користування кредитом, які не підтверджені належними, достовірними доказами, не підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд приходить до наступних висновків.

З банківської виписки, долученої позивачем до матеріалів справи, які суд визнає належним достовірним доказом, вбачається, що відповідачка користувалась кредитними коштами, а саме, в період строку дії картки, шляхом зняття готівки через банкомати за період з 17.10.2012 року по 31.12.2012 року вона зняла кредитні кошти у загальному розмірі 2 080,00 гривень, що свідчить про вчинення відповідачкою дій, спрямованих на укладання договору в частині отриманого кредиту. Також з даної виписки та розрахунку заборгованості, вбачається, що відповідачкою на погашення кредиту було внесено 25.12.2012 року кошти у розмірі 310,00 грн. (з них Банком 70,70 грн. переведено на погашення процентів, інша частина на тіло кредиту), також 19.06.2014 року відповідачкою на погашення кредиту внесені кошти у розмірі 2 370,25 грн. (з них Банком 1012,28 грн. зараховано як погашення заборгованості по процентам, інша частина заборгованість по тілу кредиту). Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що фактично анкетою-заявою, яка являє собою кредитний договір, укладеним з ОСОБА_1 , не передбачена сплата процентів за користування кредитом, суд вважає за доцільне зарахувати в суму погашення заборгованості по тілу кредиту сплачені відповідачем кошти, які були переведені позивачем на сплату процентів по кредиту,. З урахуванням вищевказаних обставин загальна сума сплачена відповідачкою на погашення кредиту становить 2680,25 гривень, що навіть перевищує розмір отриманого нею кредиту 2080,00 грн., тому суд приходить до висновку, що наразі заборгованість по тілу кредиту у відповідачки за даним кредитним договором відсутня, в зв`язку з чим заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту також не підлягають задоволенню.

Відповідачкою заявлена заява про застосування строків позовної даності до позовних вимог, але відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Враховуючи, що суд, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з необґрунтованістю, підстави для розгляду заяви про застосування строку позовної даності відсутні.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 223, 259, 263-265, 353,354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17.10.2012 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання короно вірусної хвороби (COVID-19), подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення суду складений 01.06.2020 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова