РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/12307/19

Провадження № 22-ц/4815/704/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Боймиструка С. В., Бондаренко Н. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія

«ОРАНТА»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 березня 2020 року у складі судді Галінської В. В., ухвалене в м. Рівне о 10 годині 30 хвилин, повний текст рішення складено 19 березня 2020 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 03 травня 2018 року, близько 16 год. 30 хв., на перехресті вулиць В. Чорновола - М. Карнаухова - Басівкутська в м. Рівне, водій автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , порушив вимоги пунктів 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення із автомобілем Mercedes-Benz Е 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. 29 березня 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області, у справі про адміністративне правопорушення № 569/5774/19, ОСОБА_2 визнано винним у ДТП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрито у зв`язку з пропуском строку накладення адміністративного стягнення. На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 5765486 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000 гривень. Внаслідок зіткнення, автомобіль Mercedes-Benz Е 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазнав значних механічних ушкоджень, вартість збитку внаслідок яких, згідно Дослідження ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» № BNH809-31.05/5 № 5807 від 31 травня 2018 року, складає 194 150,51 грн.. Вказує, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» неодноразово було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстав ненадання належним чином завіреної копії довідки з органів державної митної служби з інформацією про особу, якою транспортний засіб Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було ввезено на територію України та документ органів МВС України про здійснення його державної реєстрації. Затребувані ПАТ «НАСК «ОРАНТА» документи не входять до переліку інформації та документів, які можуть бути витребувані від особи, яка має право на отримання страхового відшкодування. Вважає, що оскільки Поліс № АМ/5765486 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був чинний на момент ДТП, настав страховий випадок, а тому у страхової компанії виник обов`язок виплати страхового відшкодування, і будь-яких законних підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування немає. Датою узгодження розміру страхового відшкодування є 31 травня 2018 року, а тому страхове відшкодування відповідно до положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мало було бути здійснено до 29 серпня 2018 року. Просив суд стягнути на свою користь матеріальну шкоду за пошкодження транспортного засобу в розмірі 100 000 грн., пеню в розмірі 29 495,88 грн. та судові витрати.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 березня 2020 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 100 000,00 гривень, пеню в розмірі 29 495,88 грн, а також судовий збір в сумі 1 294,95 грн.

Додатковим рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 квітня 2020 року стягнуто з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 6 485, 50 коп.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом обов`язком страховика у разі настання страхового випадку здійснити відшкодування в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, та обґрунтоване тим, що полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачений ліміт відповідальності н в розмірі 100 000,00 грн за шкоду, заподіяну майну, а тому саме така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення пені вмотивоване положеннями ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої сплату пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування та обґрунтоване належним та достовірним розрахунком, який не спростований відповідачем.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом при вирішенні питання про виплату страхового відшкодування неправильно застосовані норми законодавства щодо правомірності володіння транспортним засобом Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП. Вказує, що оскільки транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 на момент ДТП, є автомобілем з іноземною реєстрацією, на відносини, пов`язані із керуванням цього автомобіля, поширюються норми Митного Кодексу України, де встановлено порядок ввезення та умови перебування в Україні автомобілів з іноземною реєстрацією. Пояснює, що згідно інформації з ДФС України № 60061/19 від 21.11.2019р., наданої на виконання ухвали суду від 07.10.2019р., зазначається, що у базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи органів доходів і зборів України інформація стосовно переміщення ОСОБА_2 транспортного засобу Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не знайдена. Наголошує, що лист свідчить про те, що ОСОБА_2 не ввозив автомобіль на територію України, а відтак не є його законним володільцем, з огляду на що дорожньо-транспортна пригода 03.05.2018 року не є страховим випадком. Вказує, що листом № 293-01 від 14.06.2018р. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» повідомило ОСОБА_1 не про рішення щодо виплати страхового відшкодування, а про невизнання даної ДТП страховим випадком, у зв`язку із невстановленням правомірності володіння страхувальником ОСОБА_2 на момент ДТП автомобілем. Додає, що таке повідомлення жодним чином не свідчить про наявність в страховій компанії заяви про страхове відшкодування від ОСОБА_1 .. Стверджує, що оскільки ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не визнала цю подію страховим випадком, а також враховуючи відсутність заяви про страхове відшкодування, прострочення виплати страхового відшкодування не відбулось. Позивач звернувся до суду з позовом саме про виплату страхового відшкодування, тому вважає, що датою подачі заяви про виплату страхового відшкодування є 25 червня 2019 року, а тому нарахування пені за невиплачене страхове відшкодування є незаконним. Звертає увагу суду на те, що на момент подачі позову до суду ОСОБА_1 пропустив річний строк для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування до ПАТ «НАСК «ОРАНТА», що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Зазначає, що позовну заяву про виплату страхового відшкодування у зв`язку з ДТП від 03.05.2018 року було подано водієм, учасником ДТП ОСОБА_1 , правомірність керування автомобілем Mercedes-Benz E200, д.р.н. НОМЕР_2 якого встановлено лише на підставі посвідчення водія № НОМЕР_3 , що не є достатнім для визнання права отримати страхове відшкодування. Враховуючи те, що ОСОБА_1 не було надано жодного документу, який підтверджував би його право на отримання страхового відшкодування як власника пошкодженого автомобіля Mercedes-Benz E200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вважає, що ОСОБА_1 не є власником вказаного транспортного засобу, а тому не має права на отримання страхового відшкодування за пошкодження автомобіля в даній ДТП, який йому не належить. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, а судові витрати за подачу апеляційної скарги покласти на позивача.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 вважає рішення суд першої інстанції законним і обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 03 травня 2018 року, близько 16 год. 30 хв., на перехресті вулиць В. Чорновола - М. Карнаухова - Басівкутська в м. Рівне, водій автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , порушив вимоги пунктів 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України та допустив зіткнення із автомобілем Mercedes-Benz Е 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 березня 2019 року у справі №569/5774/19 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП України провадження закрито у зв`язку з пропуском строку накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається із страхового полісу №АМ/5765486 від 24.02.2018 року, на момент вчинення ДТП автомобіль Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було застраховано в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» і ним визначена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, в сумі 100000 грн., франшиза 0 грн..

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Стаття 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає страховим випадком подію, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просив стягнути на свою користь збитки, завдані внаслідок ДТП, в сумі, що відповідає розміру ліміту відповідальності, передбаченого страховим полісом, в сумі 100 000,00 грн.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Згідно ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язано страховика (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Судом встановлено, що 05.05.2018 року та 07.05.2018 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» отримало повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від ОСОБА_1 та ОСОБА_2

10.05.2018 представником ПАТ «НАСК «ОРАНТА» аварійним комісаром ОСОБА_3 здійснено огляд транспортного засобу Mercedes-Benz Е 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 та зафіксовано пошкодження, отримані внаслідок ДТП, яка сталася 03.05.2018, що стверджується Протоколом огляду транспортного засобу.

ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про відшкодування матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу Mercedes-Benz Е 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди 03.05.2018 року, проте листом від 14.06.2018 йому було відмовлено виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що заявником не було додатково надано документи, які підтверджують факт ввезення транспортного засобу на митну територію України ОСОБА_2 , які підтверджують реєстрацію транспортного засобу органами МВС України.

Аналогічні покликання апеляційної скарги ПАТ «НАСК «ОРАНТА» як на підставу відмови ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування відхиляються апеляційним судом, оскільки зазначені у Листі від 14.06.2018 року документи не передбачені Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як обов`язкові для надання заявником. Їх витребування є необґрунтованим та безпідставним, а відтак і відмова у виплаті з міркувань ненадання цих документів є незаконною.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування місцевим судом норм законодавства щодо правомірності володіння транспортним засобом Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 та необхідність застосування положень Митного Кодексу України апеляційним судом оцінюються критично.

Так, дійсно, згідно відповіді ДФС України вх.№60061/19 від 21.11.2019 року, інформація стосовно переміщення транспортного засобу Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у базах даних єдиної автоматизованої інформаційної системи органів доходів і зборів України не знайдена.

При цьому, п.2.2 Правил дорожнього руху України передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відповідно до статті 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Станом на момент скоєння ДТП від 03.05.2018 року ОСОБА_2 мав реєстраційний документ на транспортний засіб Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та посвідчення водія, що є достатньою підставою для керуванням ним, а відповідальність його була застрахована відповідно до Полісу №АМ/5765486 від 24.02.2018 року, за яким сплачувалися внески і який також був чинним. Наведені обставини вказують на те, що транспортний засіб на момент ДТП був забезпечений, а відповідальність особи, яка здійснювала керування ним, застрахована. З огляду на це відсутні підстави вважати, що дорожньо-транспортна пригода 03.05.2018 року не є страховим випадком, як про це вказує апелянт, у зв`язку з чим договір страхування підлягає до виконання відповідачем відповідно до загальних положень про обов`язковість виконання зобов`язання та норм Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до дослідження головного спеціаліста ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» О.Д.Черашній № ВNН809-31.05/5 №5807 від 31.05.2018 року матеріальний збиток, завданий власникові транспортного засобу марки Mercedes-Benz Е 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 194150,51 грн..

Згідно ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик здійснює відшкодування в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Як вбачається із страхового полісу №АМ/5765486 від 24.02.2018 року, страхова сума за шкоду, заподіяну майну, визначена в розмірі 100000 грн та франшизу в розмірі 0 грн.. З огляду на це, розмір страхового відшкодування, що належить до стягнення з відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь позивача ОСОБА_1 , становить 100 000, 00 гривень.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неправомірність нарахування пені, то вони апеляційним судом відхиляються як такі, що суперечать нормам закону та обставинам справи.

Відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Як встановлено судом та визнано обома сторонами спору, станом на час звернення до суду з цим позовом ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не виплатило позивачу страхове відшкодування, а тому нарахування пені відповідає вищезазначеному положенню Закону.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 визначив розрахунок пені, відповідно до якого її загальний розмір з розрахунку кількості днів прострочень у відповідних періодах заборгованості, виходячи з розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, становить 29 495,88 грн.. Такий розрахунок відповідачем не спростовано.

Покликання ПАТ «НАСК «ОРАНТА», викладені в апеляційній скарзі, на те, що позивач ОСОБА_1 пропустив річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, спростовуються матеріалами справи та апеляційним судом відхиляються. Так, із відповіді ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від 16.01.2019 року № 09-02-16/418 на запит Адвокатського об`єднання «Павло Луцюк і партнери», яке здійснювало представництво інтересів позивача, № 1 від 08 січня 2019 року щодо виплати страхового відшкодування вбачається, що звернення ОСОБА_1 мало місце 08 січня 2019 року, тобто в межах річного строку від дати дорожньо-транспортної пригоди 03.05.2018 року. Більш того, у цій відповіді ПАТ «НАСК «ОРАНТА» зазначає, що вже надавало відповідь ОСОБА_1 01 червня 2018 року.

Що ж стосується посилань відповідача у апеляційній скарзі на відсутність у позивача як власника пошкодженого транспортного засобу права на отримання страхового відшкодування, то вони не заслуговують на увагу апеляційного суду з наступних міркувань. Так, відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються, зокрема, документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником.

Пунктом 1.3. ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у визначено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Вищезгаданою постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 березня 2019 року встановлено, що протиправними діями ОСОБА_2 завдано механічних пошкоджень автомобілю Mercedes-Benz Е 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 ..

Виходячи з того, що ОСОБА_1 на законних підставах володів автомобілем Mercedes-Benz Е 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , керував цим транспортним засобом в момент скоєння ДТП, він є таким, що має право на отримання страхового відшкодування.

Відхиляючи апеляційну скаргу в цій частині, апеляційний суд також враховує, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відмовила ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування листом від 16.01.2019р. виключно з підстав відсутності документального підтвердження, що транспортний засіб Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був ввезений на митну територію України ОСОБА_2 а також через те, що вказаний автомобіль не був зареєстрований в органах МВС, проте саме право позивача вимагати страхового відшкодування з боку відповідача не оспорювалося.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 червня 2020 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Бондаренко Н. В.