Справа № 301/423/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2020 р.

Іршавський районний суд

Закарпатської області

в складі:

головуючого - судді Золотар М.М.

при секретарі - Бобіта Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу Гецко А.І., про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 , де третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу, про визнання договору дарування недійсним.

Посилається на те, що позивачка зареєстрована та постійно проживає у будинковолодінні АДРЕСА_1 .

В житловому будинку проживає її син із сім`єю, відповідач по справі. Вона живе у літній кухні, а син займає житловий будинок. Зазначений будинок з надвірними спорудами належав позивачці на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Лисичівською сільською радою 19 грудня 2006 року на підставі рішення виконкому Лисичівської сільської ради № 83 від 19 грудня 2006 року, зареєстрованого в Комунальному підприємстві Іршавське бюро технічної інвентаризації» 25 грудня 2006 року за реєстровим номером ПО в книзі № 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно 17298610.

До грудня 2019 року вона вважала себе одноосібним власником зазначеного нерухомого майна та бажала залишити його після своєї смерті у спадок всім своїм дітям.

Приблизно з середини 2007 року між нею та невісткою - дружиною відповідача розпочались сварки, вона почала її зневажати, негативно поводитись і заявила, що їй нічого не належить у даному дворогосподарстві і щоб вона вибиралася з нього до своїх доньок.

Коли ОСОБА_1 поскаржилася своїм донькам на невістку, вони вияснили, що належний їй житловий будинок вже не належить їй, а належить синові, так як 19 грудня 2006 року отримала правовстановлюючі документи - свідоцтво про право власності, а 26 грудня 2006 року його подаровано синові ОСОБА_2 .

Про існування договору дарування вона взагалі не знала, копії договору дарування не мала, не має жодного іншого документу, який б посвідчував право власності на нього ні зараз, ні до його відчуження.

Побачивши у сина договір дарування, позивачка зрозуміла, що відповідач обманним шляхом змусив її підписати договір дарування, повідомивши, що після отримання свідоцтва на право власності на будинок необхідно дооформити якісь документи для чого необхідно з`явитись до нотаріальної контори та підписати папери. В силу свого похилого віку та безпорадного стану позивачка не розуміла, який насправді документ підписала. Даний договір дарування є вкрай невигідним правочином для неї. На даний час їй минуло 80 років і, не будучи власником будинковолодіння, у будь-який час може опинитись на вулиці.

ОСОБА_1 не пам`ятає, де підписувала даний договір дарування, чи читала або щоб їй хтось інший його читав. У всіх установах, де її водив син, була без окуляр, без яких не бачить ні читати, ні писати. Цей договір дарування не відповідає її внутрішній волі та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки вона ніколи не бажала за життя позбавитись свого права власності на будинок.

Представник позивачки ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, а подала заяву, якою позов підтримала, просила його задовольнити, а справу розглянути в її відсутності ( а. с. 43).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, а подала заяву, якою позов визнав, не заперечував проти його задоволення (а. с. 29, 32).

Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу Гецко А.І. у судове засідання не з`явилася, а подала заяву про розгляд справи в її відсутності ( а. с. 30, 31).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що позивачка зареєстрована та проживає у будинковолодінні АДРЕСА_1 .

В житловому будинку проживає її син із сім`єю, відповідач по справі. Вона живе у літній кухні, а син займає житловий будинок. Зазначений будинок з надвірними спорудами належав ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Лисичівською сільською радою 19 грудня 2006 року на підставі рішення виконкому Лисичівської сільської ради № НОМЕР_1 від 19 грудня 2006 року, зареєстрованого в Комунальному підприємстві Іршавське бюро технічної інвентаризації» 25 грудня 2006 року за реєстровим номером ПО в книзі № 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно 17298610.

19 грудня 2006 року отримала правовстановлюючі документи - свідоцтво про право власності, а 26 грудня 2006 року його подаровано синові ОСОБА_2 , що стверджується договором дарування житлового будинку від 26 грудня 2006 року, посвідченого 26.12.2006 року приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Гецко А. І. та зареєстрованого в реєстрі за № 4003 (а. с. 9, 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. ч. 3 та 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 81, 82, 89, 149, 150, 153, 263-265, 268, 272, 273, 280, 281-285 ЦПК України, ст. ст. 202, 203, 215 ЦК України, суд,-

Р І Ш И В:

Визнати недійсним Договір дарування житлового будинку від 26 грудня 2006 року, посвідченого 26.12.2006 року приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Гецко А. І. та зареєстрованого в реєстрі за № 4003 та скасувати його державну реєстрацію.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуючий: М. М. Золотар