Справа № 2-1018/11
УХВАЛА

19 жовтня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Тимощук І.І.

з участю представника скаржниці ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Ільків С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу на дії приватного виконавця, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в суд з скаргою на дії приватного виконавця в якій просить зупинити реалізацію на електронних торгах ДП «Сетам» квартири АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером лоту - 443423, зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №2-1018/2011 від 22.10.2012 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова, визнати дії приватного виконавця щодо реалізації квартири АДРЕСА_1 неправомірними, зобов`язати приватного виконавця Шмідт К.В. у виконавчому провадженні №58478531 здійснити виконавчі дії, спрямовані на реалізацію квартири АДРЕСА_2 . Свою скаргу мотивує тим, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23.11.2011 р. у справі №2-1018/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та іншого відповідача в користь ПАТ «Креді Агріколь банк» 875555,17 грн., судові витрати у розмірі 1700 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, на підставі якого 22.10.2012 р. Залізничним районним судом м.Львова було видано виконавчий лист. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її смерті, матір`ю померлої, ОСОБА_2 , було прийнято спадщину та Першою Київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 1531/2015 до майна померлої ОСОБА_3 09 січня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова постановив ухвалу, якою замінено сторону виконавчого провадження по виконанню рішення Залізничного районного суду м.Львова від 23 листопада 2011 року у цивільній справі №2-1018 за позовом «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, а саме боржника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , замінено на її правонаступника ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 . 25.02.2019 року приватним виконавцем Шмідт К.В. відкрито виконавче провадження № 58478531 по примусовому виконанню рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23.11.2011 р. у справі №2- 1018/11. В рамках даного виконавчого провадження вчиняються дії, спрямовані на примусову реалізацію належного на праві особистої приватної власності нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яке є єдиним житлом боржника, та яке є відмінним від успадкованого майна. 06.08.2020 року ОСОБА_2 направила на адресу приватного виконавця заяву про вчинення виконавчих дій з наступними вимогами: провести оцінку спадкового за померлою ОСОБА_3 майна, а саме квартиру АДРЕСА_2 , звернути стягнення на майно, яке було передане спадкоємцю у натурі, а саме квартиру АДРЕСА_2 . 07.08.2020 року ОСОБА_2 направила на адресу приватного виконавця ще одну заяву про вчинення виконавчих дій з наступними вимогами: звернутися із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, не зареєстроване в установленому законом порядку, квартиру АДРЕСА_2 , до суду. 19.09.2020 року ОСОБА_2 отримала лист приватного виконавця з якого вбачається, що 14.09.2020 року приватним виконавцем Шмідт К.В. сформовано заявку на реалізацію зазначеного нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яку направлено до ДП «Сетам». Звертає увагу суду на те, що єдиним майном успадкованим скаржником є квартира АДРЕСА_2 , тому дії приватного виконавця спрямовані на реалізацію нерухомого майна, відмінного від успадкування, є незаконними.

06.10.2020 року представником ПАТ «Креді Агріколь банк» надано письмові пояснення в яких зазначено, що 22.06.2007 року між банком та ОСОБА_3 , спадкоємицею якої є ОСОБА_2 , було укладено договір іпотеки, предметом якого виступає квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 72 кв. м. Як вбачається з відповіді ДНК боржником прийнято спадщину. Однак, боржник ОСОБА_2 , не зверталася за видачею їй свідоцтва про право на спадщину, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 72, 00 кв. м. Банк не заперечує факту надходження звернення ОСОБА_2 щодо добровільної реалізації майна в рахунок погашення боргу і здійснення оцінки боржником. Однак вказані дії були вчинені опісля отримання боржником повідомлення про визначення вартості описаного та арештованого майна. Банк не заперечує щодо такої добровільної реалізації. Однак, оскільки спадкоємець ОСОБА_2 не отримує свідоцтво про право на спадщину на таке майно, то добровільна реалізація являється неможливою. Крім цього, з моменту проведення опису та арешту майна, 25.02.2020 року, а саме квартири АДРЕСА_1 приватним виконавцем було надано строк боржнику для оформлення спадщини з метою звернення стягнення на успадковану квартиру, однак боржник не вчинила дій щодо належного оформлення права власності. Таким чином, приватним виконавцем не допущено порушення норми жодних порушень. Просить в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

16.10.2020 року представником ДП «Сетам» надано письмові пояснення в яких зазначено, що приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронних торгів до системи. В той же час, відповідно до абзацу 4 пункту 4 розділу II Порядку перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відповідних органу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Таким чином, інформаційне повідомлення про лот формується організатором виключно на підставі заявки виконавця. ДП СЕТАМ виконує функції організатора електронних торгів, який діє в межах повноважень, визначених порядком. Зі змісту скарги вбачається, що скаржник не надав жодних доказів того, що приватним виконавцем порушено норми чинного законодавства України під час передачі майна на реалізацію до ДП Сетам.

19.10.2020 року приватним виконавцем Шмідт К.В. подано заперечення на скаргу, в яких заначено, що у неї на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-1018/11, виданий Залізничним районним судом м. Львова 22.10.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 правонаступником якої є ОСОБА_2 , на користь ПАТ «Креді Аріколь Банк» 875555,17 грн., судових витрат в розмірі 1 700,00 грн., 120,00 грн. витрат на ІТЗ з ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09.01.2019 року у справі № 2-1018/11, якою замінено сторону виконавчого провадження по виконанню рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23.11.2011 року у цивільній справі № 2-1018, а саме: боржника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 замінено на її правонаступника ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 . 25.02.2019 року приватним виконавцем Шмідт К.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58478531, примірники якої направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією з повідомленням. Цього ж дня приватним виконавцем Шмідт К.В. було винесено постанову про арешт майна боржника, зокрема, накладено арешт на все майно боржника та накладено арешт в Державних реєстрах на все нерухоме та рухоме майно ОСОБА_2 в межах суми звернення стягнення з урахуванням витрат виконавчого провадження та винагороди приватного виконавця 965312,69 грн. Згідно інформації, наданої Київським міським БТІ, боржниці належить на праві власності квартира за адресою АДРЕСА_3 , площею 108,53 кв.м. Зазначена квартира арештована та описана приватним виконавцем 26.02.2020 року в присутності боржниці з фотофіксацією. Враховуючи, що у боржниці не було виявлено майна першої черги, крім пенсії, а також значну суму боргу за виконавчим документом, приватним виконавцем було розпочато дії по зверненню стягненню на квартиру боржниці, зареєстровану за нею на праві власності. 14.09.2020 р. приватним виконавцем сформовано заявку та передано до ДП «СЕТАМ» на реалізацію квартиру за адресою АДРЕСА_3 . Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 отримала у спадщину квартиру за адресою АДРЕСА_4 у 2014 році, виконавче провадження №58478531 було розпочате 25.02.2019 року, опис та арешт квартири за адресою АДРЕСА_3 відбувся 26.02.2020, і весь цей час ОСОБА_2 , не було здійснено дій щодо реєстрації права власності на отримане нею спадкове майно, а саме, квартиру за адресою АДРЕСА_4 . Боржницею або її представниками по теперішній час не надано суду та приватному виконавцю доказів неможливості реєстрації права власності за ОСОБА_2 спадкового майна. Зазначені дії ОСОБА_2 свідчать про ухилення останньої від виконання судового рішення, а звернення до суду із скаргою є зловживанням процесуальними правами останньою, оскільки таки дії направлені на перешкоджання виконання законного рішення суду. Отже, вважає, що скарга представника ОСОБА_2 грунтується виключно на його суб`єктивному сприйнятті і припущеннях та не підтверджена належними та допустимими доказами. Просить в задоволенні скарги відмовити.

В судовому засіданні представник скаржниці надав пояснення аналогічні наведеним в скарзі, просить таку задовольнити.

Представник ПАТ «Креді Агріколь Банк» в судовому засіданні дала пояснення аналогічно наведеним в письмових поясненнях, просить в задоволенні скарги відмовити.

Приватний виконавець Шмідт К.В. та представник ДП «Сетам» в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.450 ЦПК України, суд вважає за можливе скаргу розглядати у відсутності приватного виконавця Шмідт К.В. та представника ПП «Сетам».

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника та представника ПАТ «Креді Агріколь Банк», дослідивши матеріали справи, виходить з наступного.

Скаржниця звертається із вимогою про зупинення реалізації на електронних торгах квартири АДРЕСА_1 . Щодо цієї вимоги суд зазначає таке.

На підставі ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23.11.2011 року, Залізничним районним судом м. Львова 22.10.2012 року був виданий виконавчий лист у справі № 2-1018/11 р. про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» 875555,17 грн., судові витрати в розмірі 1700 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи /а.с. 89/. Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 6/.

В подальшому ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09.01.2019 року було замінено сторону виконавчого провадження по виконанню рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23.11.2011 року у справі № 2-1018/11, а саме боржника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , замінено на її правонаступника ОСОБА_2 . Дана ухвала Постановою Верховного Суду від 04.03.2020 року залишена без змін /а.с. 7-12/.

25.02.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58478531 про примусове виконання виконавчого листа № 2-1018/11 р. виданого 22.10.2012 року, боржником вказано ОСОБА_2 /а.с. 44/.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.04.2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 належить на праві спільної сумісної власності в рівних частках кожному квартира АДРЕСА_1 /а.с. 50/.

Також судом встановлено, що на день смерті ОСОБА_3 належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_2 /а.с. 49/.

06.08.2020 року ОСОБА_2 звернулась до приватного виконавця Шмідт К.В.із заявою про проведення оцінки спадкового за померлою ОСОБА_3 майна, а саме квартиру АДРЕСА_2 , звернення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцю у натурі, а саме квартиру АДРЕСА_2 /а.с. 58/.

07.08.2020 року ОСОБА_2 звернулась до приватного виконавця Шмідт К.В.із заявою про звернення із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, не зареєстроване в установленому законом порядку, квартиру АДРЕСА_2 , до суду /а.с. 60-61/.

Згідно листа приватного виконавця Шмідт К.В. від 14.09.2020 року адвокату ОСОБА_2 ОСОБА_1 було повідомлено, що оскільки тривалий час з боку боржниці ОСОБА_2 не здійснюється жодних дій по реєстрації в установленому законом порядку права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_4 ., а доказів на підтвердження неможливості здійснити таку реєстрацію прав власності нею (або її представниками) до приватного виконавця не надано, саме тому 14.09.2020 року приватним виконавцем сформовано заявку на реалізацію зазначеного нерухомого майна, яку направлено до ДП «Сетем» /а.с. 63/.

Аналізуючи законодавчі приписи щодо розгляу скарг на дії та рішення виконавців, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо зупинення реалізації майна, адже згідно ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" це питання відноситься виключно до компетенції виконавця.

Щодо вимоги позивача визнати дії приватного виконавця щодо реалізації квартири АДРЕСА_1 неправомірними, то надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Частина 1 ст. 1299 ЦК України визначає, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюються державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (від 21.04.1999 № 606-XIV зі змінами та доповненнями) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини другої статті 57 наведеного Закону, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, у тому числі, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

При цьому, приписами частини першої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено мету такого арешту, а саме: арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Також, приписами частини 1 та пунктом 2 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частина 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII визначає, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.1-3 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника накладається державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника, в тому числі на окремі речі, шляхом винесення відповідної постанови.

Згідно з ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Вказана норма Закону передбачає загальний порядок виконання спадкоємцем вимог кредитора.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємця. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємець боржника повинен відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.

Вказане відповідає правовому висновку, що сформульована в постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 520/17508/15-ц.

Судом встановлено, що скаржниця в установленому законом порядку не зареєструвала свого права власності на квартиру АДРЕСА_2 , що свідчить про те, що приватним виконавцем Шмідт К.В. правомірно звернено стягнення на належним чином зареєстроване майно боржника, а саме квартиру АДРЕСА_1 , а тому жодні права ОСОБА_2 порушені не були.

Щодо вимоги ОСОБА_2 зобов`язати приватного виконавця Шмідт К.В. у виконавчому провадженні №58478531 здійснити виконавчі дії, спрямовані на реалізацію квартири АДРЕСА_2 суд зазначає, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Законом визначено заходи примусового характеру, які можуть вживатися виконавцями при виконанні виконавчих документів.

Відповідно до п.п.3 п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» суд не має права зобов`язувати державного виконавця або іншу посадову особу до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене вище та те, що права та обов`язки виконавця при проведенні виконавчих дій, визначені Законом України «Про виконавче провадження», тому суд не знаходить підстав для зобов`язання приватного виконавця Шмідт К.В. вчиняти ті чи інші дії з метою виконання виконавчого документа, в тому числі зазначати шляхи його виконання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, дії державного виконавця вчинені відповідно до закону та в межах його повноважень, тому в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 18, 76-89, 258, 259, 260, 353, 354, 447-451, 453 ЦПК України,

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмід К.В. відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Повний текст ухвали складено 22 жовтня 2020 року.

Суддя /підпис/ Постигач О.Б.

З оригіналом згідно

Суддя Постигач О.Б.