КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Середньої загальноосвітньої школи № 46 Солом`янського району міста Києва, Спеціалізованої школи № 173 Солом`янського міста Києва про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Середньої загальноосвітньої школи № 46 Солом`янського району міста Києва, Спеціалізованої школи № 173 Солом`янського міста Києва, згідно з яким просила: стягнути з Середньої загальноосвітньої шкоди № 46 Солом`янського району м. Києва моральну шкоду у розмірі 25 000 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_1 ; стягнути з Спеціалізованої школи № 173 Солом`янського району м. Києва моральну шкоду у розмірі 25 000 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що вона є матір`ю двох дітей-інвалідів - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із нею та навчаються у Середній загальноосвітній школі № 46 Солом`янського району м. Києва на домашньому індивідуальному навчанні.

Разом з тим, вказувала, що під час навчання у Середній загальноосвітній школі № 46 Солом`янського району м. Києва її дітям неодноразово завдавалася шкода, а саме: під час заняття ОСОБА_2 з одним із вчителів школи № 46 взимку в квартирі відчинялися вікна, у зв`язку з чим порушувався належний температурний режим і ОСОБА_2 втрачала свідомість, що приносило негативні наслідки її здоров`ю.

У зв`язку з зазначеним, нею була подана заява до Відділу кримінальної поліції у справах дітей Солом`янської УП ГУНП України щодо переведення дітей до Спеціалізованої шкоди № 173 Солом`янського району м. Києва, яка повинна була бути передана до Управління освіти Солом`янської РДА м. Києва.

Також, 10.06.2017 року нею було подану заяву до директора Спеціалізованої школи № 173 Солом`янського району м. Києва Мазаєвої Л.А. про зарахування її дітей до вказаної школи.

Проте, своїм листом адміністрація школи № 173 надала їй відповідь, що зарахування до школи відбувається на конкурсній основі, а також запропонувала варіанти інших шкіл, де можуть навчатися її діти.

Крім того, зазначає, що починаючи з лютого 2017 року у дітей не було занять в школі № 46, оскільки адміністрація цієї школи дала їй зрозуміти, що дітей-інвалідів вона навчати не хоче.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що всі вищенаведені доводи є вагомою причиною та підтвердженням завдання їй відповідачами постійних душевних страждань та переживань за власних дітей, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21.11.2019 року у задоволенні позову відмовлено (т. 2, а.с. 7-13).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги наявність вагомих та доведених підстав для відшкодування моральної шкоди, адже через протиправні дії відповідачів порушуються права дітей-інвалідів на освіту.

При цьому, вказує, що суд не надав належної оцінки тій обставині, що діти-інваліди мають право на вступ до школи поза конкурсною основою (т. 2, 19-23).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07.02.2020 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (т. 2, 55, 56).

19.02.2020 року від відповідача СЗШ № 46 м. Києва надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.02.2020 справу призначено до розгляду (т. 2, а.с. 70).

Сторони у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглядати справу за відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Солом`янського районного м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Середньої загальноосвітньої шкоди № 46 Солом`янського району м. Києва, Спеціалізованої школи № 173 Солом`янського району м. Києва про зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20.12.2017 року, яке набрало законної сили 30.01.2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

При цьому, вказаним рішенням встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, на підставі наказу Школи № 46 від 14.09.2016 року за № 172 ОСОБА_4 , учениці 7-А, організовано індивідуальне навчання на дому з 14.09.2016 року на 2016-2017 роки, призначено відповідальних за проведення занять та атестації учителів, складено розклад індивідуальних занять.

Наказом Школи № 46 від 14.09.2016 року за № 171 ОСОБА_3 , учневі 8-Б классу, організовано з 14.09.2016 року індивідуальне навчання на дому на 2016-2017 навчальні роки та призначено відповідальних за проведення занять та атестації учителів, сладено розклад індивідуальних занять.

Наказами Школи № 46 від 19.09.2016 року за №№ 177, 178 ОСОБА_3 , учню 8-Б классу, та ОСОБА_4 , учениці 7-А классу було призупинено індивідуальні навчання у зв`язку з сімейними обставини.

Наказами Школи № 46 від 22.09.2016 року за №№ 180, 181 ОСОБА_3 , учню 8-Б класу, та ОСОБА_4 , учениці 7-А класу, було відновлено індивідуальні навчання на дому на підставі заяви батьків.

Пояснювальною запискою від 02.12.2016 року за № 368 дирекція Школи № 46 повідомила Департамент освіти і науки, молоді та спорту Київської міської ради про заявлену ОСОБА_1 відмову від навчання її дітей. З пояснювальної записки також вбачається, що 16.11.2016 року адміністрація Школи № 46 звернулася до Служби у справах дітей Солом`янської РДА в м. Києві з проханням про сприяння у забезпеченні навчального процесу з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно з відповіддю Служби у справах дітей Солом`янської РДА в місті Києві від 22.11.2016 року за № 108/24-3411 співробітниками служби спільно з залученим спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї КМДА, фахівцем з соціальної роботи Солом`янського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, інспектором сектору ювенальної превенції Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві родину Баглай було відвідано, але обстежити умови проживання дітей не виявилося за можливе, оскільки двері ніхто на відчинив. У зв`язку з цим, було залишено виклик з'явитися до служби.

Відмова ОСОБА_1 від навчання дітей у Школі № 46 також підтверджується листами від 13.03.2017 року за № 1491/125/55/05-2017 та від 26.04.2017 року за № 3965/125/55/05-2017 Національної поліції України ГУ НП у м. Києві, в яких вона пояснила, що категорично відмовляється від навчання дітей у середній школі № 46.

Рішенням педагогічної ради Школи № 46, яке оформлено протоколом № 10 від 26.05.2017 року, було ухвалено скласти графік занять і консультацій з начальних предметів за ІІ семестр 2016-2017 навчальні роки для надолуження програмового матеріалу, оскільки знання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по закінченню другого семестру оцінені не були.

Згідно з листом дирекції Школи № 46 від 23.11.2017 року за № 59 Управління освіти Солом`янської у м. Києві РДА було проінформовано про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_10 не відвідують заняття з 1 вересня 2017 року, а відповідно до інструкції про переведення та випуск учнів (вихованців) навчальних закладів системи загальної середньої освіти у серпні 2017 року матері були передані графіки індивідуальних завдань для усунення відставання у програмі, яке утворилося після 2016-2017 навчальних років, однак на індивідуальні заняття ніхто не з`явився.

Листом від 14.06.2017 року за № 6868/125/55/05-2017 Національна поліція України ГУ НП у м. Києві повідомила дирекцію школи № 46, що працівниками сектору ювенальної превенцїі неодноразово вживалися заходи щодо повернення учнів до навчання, а ОСОБА_1 роз`яснювалась необхідність надання доступу вчителям школи проведення уроків з дітьми вдома.

Крім того, оскільки ОСОБА_1 ухилялась від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо забезпечення умов навчання неповнолітніх дітей, що призвело до того, що з жовтня 2016 року діти не навчаються та не можуть бути атестованими у 2016-2017 навчальних роках, стосовно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, в обґрунтування заявлених позовних вимог, вказував, що відповідачі зобов`язані відшкодувати йому моральну шкоду, яка, в свою чергу, відобразилася у глибоких моральних стражданнях, спричинених протиправними діями відповідачів відносно його дітей-інвалідів, зокрема порушення прав останніх на освіту.

Так, положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, у відповідності з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В свою чергу, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як передбачено ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, підставою для цивільної-правової відповідальності за завдання шкоди є одночасна наявність наступних елементів: заподіяння моральної шкоди позивачу, протиправність дій відповідача та наявність причинного зв`язку між шкодою заподіяною позивачу і протиправним діянням відповідача та вина останнього в її заподіянні.

В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами як заподіяння йому моральної шкоди та протиправності дій відповідачів так і наявності причинного зв`язку між шкодою заподіяною позивачу і протиправним діянням відповідачів, а також вини останнього в її заподіянні.

Натомість, обставини, які, на думку позивача, свідчать про порушення права дітей-інвалідів на освіту через протиправні дії відповідачів, вже були предметом дослідження Солом`янського районного суду м. Києва під час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Середньої загальноосвітньої шкоди № 46 Солом`янського району м. Києва, Спеціалізованої школи № 173 Солом`янського району м. Києва про зобов`язання вчинити дії.

При цьому, як встановлено рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20.12.2017 року, ухваленим за результатами розгляду вищезазначеної справи, саме через винні дії самого позивача його діти не виконали навчальний план у Школі № 46, а також не були переведені до Спеціалізованої школи № 173.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам позивача належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне і правильне по суті рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Середньої загальноосвітньої школи № 46 Солом`янського району міста Києва, Спеціалізованої школи № 173 Солом`янського міста Києва про стягнення моральної шкоди, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 04 червня 2020 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська