ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/556/19 Номер провадження 22-ц/814/958/20Головуючий у 1-й інстанції Заколодяжна О.А. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Лобова О.А., Триголова В.М.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судому заданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 27 січня 2020 року (повний текс рішення виготовлено 31 січня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Ямпольська Світлана Миколаївна, ОСОБА_2 , про захист прав споживача, розірвання кредитного договору, визнання договору іпотеки квартири та договору поруки припиненим, відшкодування завданих збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства Комерційний Банк (далі АТ КБ) «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Ямпольська С.М., ОСОБА_2 , про захист прав споживача, розірвання кредитного договору, визнання договору іпотеки квартири та договору поруки припиненим, відшкодування завданих збитків та моральної шкоди.

Даний позов обґрунтовано тим, що 10 липня 2008 року між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №PLQ0GA. Згідно п.8.1 договору Банк зобов`язався надати йому кредитні кошти на строк з 10 липня 2008 року по 10 липня 2023 року включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 36 781,44 доларів США на наступні цілі: у розмірі 31 267,59 доларів США на споживчі цілі: з них 30 000 доларів США на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, 900,00 доларів США - на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 157 доларів США - для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, 5513,85 доларів США на сплату страхових платежів. У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №PLQ0GAміж ним та Банком 10 липня 2008 року було укладено договір іпотеки квартири ВКМ 82, згідно якого він надав Банку в іпотеку нерухоме майно, що належить йому на праві власності - квартиру загальною площею 74,00 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Також, на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №PLQ0GA, між поручителем ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки, згідно умов якого, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник.

10 липня 2008 року він отримав в касі Банку транш в сумі 6000, 00 доларів США на споживчі цілі: для проведення ремонту в квартирі - придбання будівельних матеріалів та для придбання меблів. Відповідно до умов договору в рахунок погашення отриманих коштів в сумі 6000,00 доларів США ним у період з 21 серпня 2008 року по 21 вересня 2010 року було сплачено 13 372,60 доларів США. Переплата за кредитним договором склала 3 179,78 доларів США.

Здійснивши 21 вересня 2010 року останній платіж та погасивши повністю отриманий транш у розмірі 6 000,00 доларів США та всі платежі передбачені договором, у жовтні 2010 року він звернувся з письмовим запитом до Банку про надання довідки про погашення заборгованості за кредитом, але листом від 04 листопада 2010 року Банк відмовив йому у наданні довідки. У березні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. У позовній заяві Банк безпідставно зазначив, що він 10 липня 2008 року у відповідності з умовами кредитного договору №PLQ0GA від 10 липня 2008 року отримав кредит в сумі 36 781,44 доларів США. В порушення умов договору не провів погашення кредиту та всіх інших платежів у результаті чого виникла заборгованість станом на момент подання позову у сумі 54 944,59 доларів США. У вересні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до нього та поручителя ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 30816,22 доларів США. В обох випадках звернення з позовними вимогами в якості доказів виконання умов кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надавав суду підроблений документ - заяву на видачу готівки у сумі 30 000,00 доларів США, в якій підпис у графі «Отримувач» виконаний не ним, а іншою особою, що підтверджується двома висновками судово-почеркознавчих експертиз.

04 лютого 2019 року ним, також, подана заява до Гадяцького ВП ГУНП у Полтавській області про обставини, які можуть містити ознаки кримінального правопорушення у зв`язку з підробкою документу та його використанням - заяви на видачу готівки від 10 липня 2008 року на суму 30 000,00 доларів США за якою порушено кримінальне провадження №0000074 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Позивач вказує, що АТ КБ «ПриватБанк» своїми протиправними діями, які виразилися у підробці та використанні підробленого документу, безпідставному зверненні з позовними заявами до суду про стягнення неіснуючої заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, безпідставними письмовими вимогами про погашення неіснуючого боргу, безпідставному проведенні та наданні розрахунків неіснуючої заборгованості, безпідставній відмові у визнанні відсутності заборгованості за кредитним договором у зв`язку з його виконанням в частині отриманих коштів та припиненні кредитного договору його виконанням, відмові у поверненні переплачених коштів за кредитним договором у сумі 3179,78 доларів США, заподіяв йому значних матеріальних збитків та моральної шкоди. Позивач, також, вказує, що йому відповідачем була заподіяна і моральна шкода, яка полягає в тому, що Банк всіляко намагається безпідставно стягнути з нього неіснуючий борг за кредитним договором, надсилає листи, смс повідомлення з погрозами реалізувати його майно, вчинити інші дії . З 2013 року і по даний час він зобов`язаний відвідувати судові засідання, доводити свою невинуватість, що є важко психологічно. Така ситуація завдає йому сильних душевних та моральних страждань. Він втратив спокій, нормальний сон та можливість спокійного життя. Такі протиправні дії Банку принижують його честь, гідність та репутацію, а тому він вважає, що розмір грошового відшкодування завданої йому моральної шкоди становить 100 000,00 грн.

Просив розірвати кредитний договір №PLQ0GA від 10 липня 2008 року укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

Визнати договір іпотеки квартири від 10 липня 2008 року укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» та договором поруки укладений між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк», що укладені в забезпечення виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором №PLQ0GA від 10 липня 2008 року такими, що втратили чинність припиненими.

Зобов`язати приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Ямпольську С.М. внести відомості в відповідні державні реєстри про припинення всіх обтяжень та заборон на об`єкт іпотеки трикімнатну квартиру, яка належить ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 , що були накладені на підставі договору іпотеки квартири в забезпечення виконання кредитного договором №PLQ0GA від 10 липня 2008 року.

Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь заподіяні матеріальні збитки в сумі 3179,78 доларів США та моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 27 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» в особі Гадяцького відділення «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Ямпольська С.М., ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання кредитного договору № PLQ0GA від 10 липня 2008 року, визнання договору іпотеки квартири від 10 липня 2008 року та договору поруки укладеного у забезпечення виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором №PLQ0GA припиненими, відшкодування матеріальних збитків у сумі 3179,78 доларів США, що на момент подання заяви за офіційним курсом НБУ становить 83666,05 грн. та моральної шкоди у сумі 100000 грн. відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Вважає прийняте рішення незаконним і необґрунтованим. Зазначає, що кредитні кошти в розмірі 30000,00 доларів США не брав, а заборгованість в 6000,00 доларі США повернув вчасно. Свої зобов`язання за кредитним договором виконав.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скарги залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника АТ КБ «ПриватБанк», перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що 10 липня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого було ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №PLQ0GA про надання кредитних коштів у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у сумі 36 781,44 доларів США. Термін користування кредитними коштами встановлений з 10 липня 2008 року по 10 липня 2023 року.

Згідно п.8.1 договору, грошові кошти в сумі 36 781,44 доларів США надавались позичальнику на наступні цілі: у розмірі 31267, 59 доларів США на споживчі цілі - з них 30 000 доларів США на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, 900,00 доларів США - на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 157 доларів США - для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, 5513,85 доларів США - на сплату страхових платежів.

Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 10 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки квартири, за яким передано в іпотеку квартиру загальною площею 74,00 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договору іпотеки приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Ямпольською С.М. було внесено відомості до Державного реєстру іпотек, що підтверджується витягом про реєстрацію у державному реєстрі іпотек №19616640 від 10 липня 2008 року.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №19616947 від 10 липня 2008 року, приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Полтавської області Ямпольською С.М внесено реєстраційний запис до вказаного реєстру - тип обтяження: заборона на нерухоме майно - квартиру трьохкімнатну за адресою : АДРЕСА_1 .

Також для забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 10 липня 2008 року за яким Позичальник та Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно наданих квитанцій ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу сплатив 13 372, 60 доларів США.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2015 року у цивільній справі № 526/405/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Полтавського апеляційного суду від 20 березня 2019 року у цивільній справі № 526/405/13-ц, яке набрало законної сили, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково. Вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №PLQ0GA від 10 липня 2008 року в розмірі 38 907,17 доларів США (що складається з 30726,84 доларів США - заборгованості за кредитом, 8180,33 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом) та 43 149,27 грн.- пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 шляхом проведення прилюдних торгів, визначивши ціну предмета іпотеки при примусовому виконанні рішення суду на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2 . Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відстрочити до закінчення дії Закону України від 03 червня 2014 року №1304-VІІ « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно рішення Гадяцького районного суду від 22 вересня 2015 року у цивільній справі № 526/384/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Гадяцького відділення ПГРУ КБ «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Ямпольська С.М. про розірвання кредитного договору та визнання договору іпотеки припиненим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22 жовтня 2015 року вказане рішення суду залишене без змін.

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.ст. ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи матеріалі справи колегія суддів звертає увагу, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 належним чином виконав умов договору.

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що жодною стороною не надано доказів, які підтверджували б отримання готівкових коштів в касі банку в розмірі, про який вони заявляють.

Також суд звергає увагу на те, що позиція ОСОБА_1 ґрунтується на його доводах щодо отримання ним кредиту у розмірі 6000,00 доларів США, у результаті чого обрахована сума, яка підлягала виплаті, становила 10304,24 долара США, проте ним не обґрунтовано сплату коштів на погашення заборгованості в розмірі 13170,60 доларів США.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність позивачем зазначених ним обставин, а саме, що він одноразово одержав кредитні кошти в розмірі 6000,00 доларів США, в подальшому кредитними коштами не користувався та повністю виплатив заборгованість, а отже виконав умови договору.

Щодо доводів апеляційної скарги

Посилання ОСОБА_1 на те, що ним надано копію заяви на видачу готівки № 1 від 10 липня 2008 року, як є доказом отримання ним коштів саме в розмірі 6000,00 доларів США є необґрунтованими, оскільки факт отримання ним коштів в зазначеному розмірі не перешкоджав позивачу в подальшому отримувати кошти передбачені оспорюваним кредитним договором шляхом зняття коштів з невідновлюваної кредитної лінії. Тоді як, жодних доказів на підтвердження того, що за період дії договору він, окрім зазначених, більше коштів не отримував і кредитною лінією не користувався суду не надано.

Безпідставними є доводи наведені в апеляційній скарзі стосовно прийняття судом до уваги судових рішень по справам № 526/405/13-ц та № 526/384/15-ц, оскільки суд першої інстанції вірно дослідив зазначені докази, при цьому при винесенні оскаржуваного рішення суд досліджував докази в їх сукупності, а зазначені судові рішення самі по собі не були підставою для відмови в задоволенні позову.

Посилання позивача на те, що згідно висновків експертизи підпис на заяві на видачу готівки № 1 від 10 липня 2008 року в розмірі 30000,00 доларів США зроблений не ним, та за його заявою в Гадяцькому відділі поліції відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 358 КК України не спростовують висновки суду щодо недоведеності вимог позивача, не свідчать про розмір отриманих кредитних коштів, крім того, сам факт відкриття кримінального провадження не свідчить про вчинення злочину відповідачем та не встановлює обставини справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги позивача, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 27 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 29 травня 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді О.А. Лобов

В.М. Триголов