БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/258/20
Справа № 356/493/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Березанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Березанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, про зняття арешту з майна, обґрунтована тим, що постановою державного виконавця на підставі виконавчого листа № 1-124, виданого Фастівським районним судом Київської області від 08.07.1999 про конфіскацію всього належного засудженому ОСОБА_2 майна було накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який йому не належав та який власник вказаного майна ОСОБА_3 , заповідав позивачці. За таких обставин, просить суд визнати неправомірним вказану постанову державного виконавця, а також виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 14.06.2019 за № 47360499 про арешт (заборону відчуження) вказаного житлового будинку.

Розглянувши матеріали вказаної позовної заяви, суд прийшов до наступних висновків.

Так, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Так, як визначено абз. 1 ч. 1 ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

У відповідності до роз`яснень, наведених пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Так, за змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилами, встановленими ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У відповідності до роз`яснень, наведених в п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

В той же час, статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом пунктів 1-2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Положеннями частини першої статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11.12.2019 у справі № 826/12775/15, а також від 22.01.2020 у справі № 340/25/19, висновки яких суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Оскарження дій та рішень державного виконавця, спрямованих на арешт спірного майна особою, яка не є ані стороною, ані учасником виконавчого провадження, однак має речове право на таке майно, не приведе до належного захисту її прав, оскільки навіть визнання судом таких дій чи рішень протиправними не буде підставою для винесення виконавцем постанови про зняття арешту з майна з огляду на вичерпний перелік цих підстав, установлений статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» (Постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/12775/1 від 11.12.2019)

Законодавець визначив окремий механізм поновлення порушеного права особи, якій належить арештоване майно, - звернення до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту (ч. 1 стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Проаналізувавши зміст пред`явлених позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, підставою поданого позову стало те, що арештоване виконавцем майно, а саме спадковий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належало на праві власності спадкодавцю ОСОБА_3 , який за життя склав заповіт, яким заповідав спірний будинок позивачці, а не боржнику ОСОБА_2 , визначеному в постанові виконавця.

За таких умов, позов спрямовано на захист цивільних прав позивачки, пов`язаних з оформленням права власності на спадкове майно та в частині скасування арешту підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 5 статті 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Відтак, з огляду викладене вище, визнання рішення державного виконавця неправомірним не призведе до поновлення порушеного речового права позивачки на майно, за своїм змістом є публічно-правовим спором, та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, відтак, у відкритті провадження в цій частині вимог, слід відмовити.

В частині вимог про зняття арешту з майна - форма і зміст позовної заяви відповідають вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Спір в цій частині підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Справа підсудна Березанському міському суду Київської області.

Позивачем до позовної заяви не додано заяв чи клопотань, які потребують вирішення без виклику сторін під час відкриття провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4-5, 19, 175, 177, 186-187, 258-261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Березанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області в частині позовних вимог про визнання рішення Відділу державної виконавчої служби Березанського міського управління юстиції у Київській області від 20.08.1999 про накладення арешту на будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Прийняти до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Березанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про зняття арешту з майна.

Справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

Призначити підготовче судове засідання в приміщенні Березанського міського суду Київської області за адресою: Київська область, м. Березань, вул. Шевченків шлях, 32, на 25.11.2020 об 11 год. 30 хв.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслати учасникам справи. Одночасно з копією даної ухвали відповідачам надіслати копії позовної заяви з копіями доданих до них документів.

Викликати в судове засідання сторони.

Роз`яснити позивачу, що докази подаються разом з позовною заявою. Позивач має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог, змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання, а також надати суду докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву.

Відповідач має право подати до суду відзив на позовну заяву протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі, до якого додати всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, з наданням підтвердження направлення іншим учасникам справи копії відзиву та доданих до нього документів.

Роз`яснити відповідачу, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити справу за наявними матеріалами.

Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причини, що не залежали від неї.

У разі неможливості подати докази самостійно, клопотання про витребування доказів судом подається разом з позовною заявою позивачем та разом з відзивом на позовну заяву відповідачем з дотриманням вимог ч. 2 ст. 84 ЦПК України.

Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причини, що не залежали від неї.

Розгляд справи здійснювати суддею одноособово.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за адресою: http://be.ko.court.gov.ua.

Ухвала суду в частині відмови у відкритті провадження може бути оскаржена протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області, в решті - ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: І. О. Капшученко