ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 жовтня 2020 року м. Чернівці

справа № 720 /316/20

провадження 22-ц/822/594/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Владичана А.І., Кулянди М.І.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2020 року в справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кошкера Івана Анатолійовича про примусове проникнення до нежитлового приміщення

встановив:

У лютому 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кошкер І.А. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до нежитлового приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_1 .

Подання мотивоване тим, що в нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 60620593 з примусового виконання виконавчого листа № 720/175/17, виданого Новоселицьким районним судом Чернівецької області 24 травня 2017 року, яким з боржника ОСОБА_2 було стягнуто на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 582866 гривень 41 копійок та судовий збір в розмірі 8742 гривень. Станом на 27 лютого 2020 року, боржником не виконано боргові зобов`язання та в добровільному порядку борг не повернуто, вищевказане приміщення є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору укладеного між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 .

Вказував на те, що боржник у добровільному порядку не допускає приватного виконавця для перевірки майнового стану та опису майна, яке розташоване по АДРЕСА_1 , чим унеможливлює виконання судового рішення. Приватним виконавцем вичерпано всі заходи виконання рішення, які не потребують проникнення до володіння боржника, а повне виконання рішення можливо лише за умови проникнення до майна боржника з метою перевірки майнового стану та опису такого.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд надати дозвіл на примусове проникнення до нежитлового приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій.

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2020 року подання задоволено.

Надано дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Чернівецької області Кошкеру І.А. на примусове проникнення до об`єкту незавершеного будівництва готельно-ресторанного комплексу, реєстраційний номер 21934540, який розташований по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,1427 га, кадастровий номер :02:003:0380, що належить ОСОБА_2 , для проведення виконавчих дій по арешту рухомого та нерухомого майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2020 року скасувати.

Зазначає, що на виконанні в Новоселицькому районному відділі виконавчої служби Південно Західного міжрегіонального управління Міністерстава юстиції (Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження АСВП 61960269 по виконанню виконавчого листа, виданого Новосеелицьким районним судом Чернівецької області згідно з рішенням №270/1012/16-ц від 13.09.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 000, 00 грн.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції про задоволення подання приватного виконавцю виконавчого округу Чернівецької області Кошкеру І.А. на примусове проникнення до об`єкту незавершеного будівництва готельно-ресторанного комплексу, реєстраційний номер 21934540, який розташований по АДРЕСА_1 порушує його право, як стягувача в іншому провадженні, тобто суд не врахував права інших стягувачів по одному і тому боржнику.

Судом встановлено що рішенням Новоселицького районного суду від 27 квітня 2017 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 977 від 26 березня 2008 року в сумі 582866 гривень 41 копійка та судовий збір в розмірі 8742 гривень.

14 листопада 219 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 60620593 з примусового виконання виконавчого листа № 720/175/17, виданого Новоселицьким районним судом 24 травня 2017 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором № 977 від 26 березня 2008 року в сумі 582866 гривень 41 копійки та судового збору в розмірі 8742 гривень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження слід закрити з наступних підстав.

Конституцією України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша та друга статті 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовим висновком, сформульованим Конституційним Судом України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень у контексті положень частин 1, 2 статті 55, пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України є складовою права кожної особи на звернення до суду.

Частиною 1 ст.352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

В силу ч.3 цієї статті після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За таких обставин, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є подання виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кошкера І.А. про примусове проникнення до нежитлового приміщення ОСОБА_2 , яке розташоване по АДРЕСА_1 у виконавчому проваджені № 60620593 з примусового виконання виконавчого листа № 720/175/17, виданого Новоселицьким районним судом Чернівецької області 24 травня 2017 року, яким з боржника ОСОБА_2 було стягнуто на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 582866 гривень 41 копійок та судовий збір в розмірі 8742 гривень.

Таким чином, оцінка правильності встановлених обставин у справі не впливає на права та обов`язки ОСОБА_1 . Крім того, оскаржувана ухвала суду не містить висновків щодо прав та обов`язків ОСОБА_1 .

Згідно п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись п.3 ч.1, ч.2 ст. 362, ст.381 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 лютого 2020 року в справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кошкера Івана Анатолійовича про примусове проникнення до нежитлового приміщення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повної ухвали - 21 жовтня 2020 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: А.І. Владичан

М.І. Кулянда