Справа № 703/2714/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Кочеткової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сміла заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Сухомудренка Богдана Володимировича про роз`яснення судового рішення- ухвали суду від 26 грудня 2019 року про затвердження мирової угоди,-

встановив:

4 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною з визначенням способу учсті у її вихованні.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2019 року затверджено мирову угоду сторін та закрито провадження у справі.

20 травня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Сухомудренко Б.В. подав до суду заяву про роз`яснення вказаної вище ухвали.

Заяву мотивував тим, що ОСОБА_2 , яка є відповідачем по справі, не виконує вимог умов ухвали суду та мирової угоди. В зв`язку з цим позивач змушений був звернутись до Придніпровського ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції з ухвалою суду для присувого її виконання та відкриття виконавчого провадження.

Представник позивача, адвокат Сухомуджренко Б.В. вказує на те, що державним виконавцем позивачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали суду від 26 грудня 2019 року в зв`язку з тим, що ухвала не відповідає вимогам виконавчого документа та в ній відсутні заходи до примусового виконання.

В зв`язку з тим, що виконання ухвали не можливе без роз`яснення ухвали про затвердження мирової угоди від 26 грудня 2019 року, просить суд постановити ухвалу, якою роз`яснити судове рішення стосовно строку, протягом якого вона підлягає пред`явленню до виконання та в частині роз`яснення заходів примусового виконання, що визначені в ухвалі суду.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції.

Представник позивача, адвокат Сухомудренко Б.В. надав до суду заяву в якій просить суд провести судове засідання у його відсутність та задовільнити вимоги заяви про роз`яснення рішення суду.

Ст. 271 ЦПК України вказує на те, що суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався у відсутність учасників справи то фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом не здійснювався.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Судом встановлено, що в провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Смілянської міської ради як орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною з визначенням способу участі у її вихованні.

26 грудня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали між собою мирову угоду та в судовому засіданні цього ж дня просили суд затвердити її умови.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2019 року затверджено мирову угоду укладену сторонами та закрито провадження по справі.

Представник позивача, адвокат Сухомудренко Б.В. в наданій до суду заяві просить суд, на підставі ст. 271 ЦПК України роз`яснити судове рішення, а саме ухвалу суду від 26 грудня 2019 року, в зв`язку з тим, що на думку державного виконавця Придніпровського ВДВС винесена ухвала суду не відповідає вимогам виконавчого документа та не містить в собі заходів примусового виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Тобто, аналізуючи умови статті 271 Цивільного процесуального кодексу України, для роз`ясненя рішення суду повинні бути виконані наступні умови: 1. Повинно бути рішення суду; 2. Рішення повинно бути не зрозумілим для сторін; 3. Рішення суду ще не виконане.

По першому пункту необхідно зазначити, що рішення суду необхідно відрізняти від судового рішення, яке визначене в статті 258 Цивільного процесуального кодексу України. Рішення суду є однією із форм судового рішення разом із ухвалами та постановами.

В статті 271 Цивільного процесуального кодексу у України йдеться саме про рішення суду і виходячи із буквального тлумачення норми закону не можна роз`яснювати ухвали та постанови.

Таку позицію розділяє і Верховний Суд України, який в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлює, що відповідно до статті 221 (в новій редакції кодексу ст. 271) Цивільного процесуального кодексу України роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Аналогічна позиція і у Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Так, в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2012 року вказано «Суди першої та апеляційної інстанцій у порушення вимог чинного процесуального законодавства помилково вважали, що роз`ясненню підлягають не тільки рішення суду, а й ухвали, роз`яснивши ухвалу суду…».

Таким чином, можна зробити висновок про те, що звернення до суду із заявою про роз`яснення ухвали про затвердження мирової угоди є необґрунтованим та безпідставним. Така заява не може бути задоволена, а у випадку задоволення такої заяви, рішення суду буде скасовано касаційною інстанцією, позиція якої з цього питання є однозначною.

Окрім іншого зі змісту заяви представника позивача, адвоката Сухомудренка Б.В. вбачається, що під вимогою про роз`яснення заходів примусового виконання, визначені в ухвалі суду, фактично стоїть питання про роз`яснення мирової угоди, мотивуючи його тим, що ухвала має силу судового рішення.

В Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2011 року вказані обов`язкові для всіх судів України правові позиції Верховного Суду України і висновки, які підлягають обов`язковому врахуванню судами зокрема: в п. 3 частини «Зобов`язання, що виникають із договорів та інших правочинів» зазначено: «Висновок суду про те, що мирова угода, затверджена судом, не може вважатися зобов`язанням у цивільно-правовому розумінні, оскільки її укладення, затвердження і виконання регламентовано положеннями процесуального законодавства та Закону України «Про виконавче провадження», тому відсутні підстави для застосування статті 625 ЦК України є необґрунтованим».

Виходячи з вище зазначеного, мирова угода є різновидом зобов`язання, яке виникає на підставі договору, укладеного за взаємною згодою сторін у письмовій формі та затвердженого судовим рішенням (ухвалою).

Обґрунтування представника позивача, адвоката Сухомудренка Б.В. щодо можливості роз`яснення мирової угоди тим аргументом, що мировій угоді надається сила судового рішення не відповідає вимогам чинного законодавства.

Окрім того в заяві про роз`яснення рішення суду ухвали суду від 26 грудня 2019 року про затвердження мирової угоди представник позивача просить суд, вказати строк, протягом якого вона підлягає пред`явленню до виконання.

Як вбачається з резолютивної частини ухвали в ній зазначено, що ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» дає визначення поняття виконавчого провадження. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Враховуючи вище вказане, вбачається, що ухвала суду про затвердження мирової угоди є виконавчим документом в розумінні ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої державним виконавцем має бути розпочате виконавче провадження з її примусового виконання на підставі норм вказаного Закону, які діяли на момент винесення вказаної ухвали.

Відповідно станом на 26 грудня 2019 року в ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Представник позивача, адвокат Сухомудренко Б.В. в заяві про роз`яснення ухвали суду від 26 грудня 2019 року, як на підставу для роз`яснення строку, протягом якого вона підлягає виконанню, вказує те, що державний виконавець Придніпровського ВДВС відмовляє позивачу у прийнятті вказаної вище ухвали до виконання.

Однак постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження а чи поверненні виконавчого документі, представником позивача до суду не надано.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог цивільно процесуального законодавства, суд, позбавлений можливості з власної ініціативи випривити помилку, допущено при оформленні або видачі виконавчого документі.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимог про виправлення описки у виконавчому документі на підставі ст.432 ЦПК України представником позивача заявлено не було, а суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог, тому питання щодо описки щодо строку пред`явлення ухвали до виконання, у даному судовому засіданні вирішити не можливо.

Зважаючи на все вище викладене, суд приходить до висновку, що вимоги заяви про перегляд судового рішення ухвали суду про затвердження мирової угоди від 26 грудня 2019 року до задоволення не підлягають.

2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30 березня 2020 року, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), продовжені процесуальні строки в тому числі на подання заяви про оскарження рішення на строк дії такого карантину (Розділ XII «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Виходячи з наведеного, суд встановлює сторонам строк на оскарження рішення з урахуванням вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року.

Керуючись ст.258, 259, 260, 271,353 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити представнику позивача ОСОБА_1 , адвокату Сухомудренку Богдану Володимировичу в задоволенні вимог заяви про роз`яснення судового рішення- ухвали суду від 26 грудня 2019 року про затвердження мирової угоди.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту повного складення тексту судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 354 щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляціної скарги, якщо скаргу не було подано, у разі подання апеляціної скарги-після розгляду скарги апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Згідно п. 15.5) Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий: В.О. Прилуцький