Справа № 152/1135/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 жовтня 2020 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Мельник А.Г., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус - Рудик Людмила Вікторівна) про визнання правочину не чинним, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом та просила визнати недійсним правочин, а саме договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений нотаріусом Рудик Людмилою Вікторівною.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, вважаю, що вона не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, і її слід залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви, з огляду на таке.

У позовній заяві не дотримано таких вимог статті 175 ЦПК України:

- в порушення пункту четвертого частини третьої статті 175 ЦПК України позивачем не вказано зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, оскільки позивач у позовній заяві взагалі не посилається на будь-які норми закону, не вказує конкретно, які її права та інтереси порушено укладеним договором купівлі-продажу квартири, яке відношення вона взагалі має до цієї квартири;

- в порушення пункту п`ятого частини третьої статті 175 ЦПК України позивачем не зазначено доказів, що підтверджують вказані у позові обставини. Зокрема, позивач вказує, що протягом декількох років тривають судові процеси стосовно власності на спірну квартиру, до цього часу позовна заява та заява про забезпечення позову (які саме цивільні справи, з приводу якого майна в позові не йдеться) не розглянуті. Також позивач зазначає, що продаж квартири міг відбутися виключно представником ОСОБА_5 .. При цьому до матеріалів позову позивач не додає жодних доказів, які б підтверджували вищевказані обставини, не вказує на неможливість надати такі докази та не просить суд їх витребувати. В той час як відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів);

- в порушення пункту шостого частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

В поданій позовній заяві позивачем, як місце проживання відповідача ОСОБА_2 , зазначено держава АДРЕСА_2 .

Провадження у справах за участю іноземних осіб врегульовано розділом ХІ ЦПК України.

За змістом частини першої статті 498 ЦПК України, у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини третьої статті 499 ЦПК України судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Оскільки наразі між Україною та державою Ізраїль не укладено окремого міжнародного договору про надання правової допомоги (в т.ч. договору, який би регулював порядок виконання судових доручень), порядок передачі судових та позасудових документів для вручення в Ізраїлі (місцезнаходження відповідача) регламентується Конвенцією про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 15 листопада 1965 року), яка набула чинності для України 1 грудня 2001 року та підписантом якої являється також Ізраїль.

Згідно зі статтею 1 Конвенції, ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Статтями 2 та 3 Конвенції, визначено, що кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3-6. Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом. Орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей.

Згідно статті 5 Конвенції, Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом:

a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення

документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її

території, або

b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо

такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави.

З урахуванням положень пункту (b) частини першої цієї статті

документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки

одержувачу, який приймає його добровільно.

Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої

цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був

складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних

мов запитуваної Держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції, Центральний Орган запитуваної Держави або будь-який орган, який вона може призначити для цього, складає підтвердження відповідно до формуляра, доданого до цієї Конвенції. У підтвердженні підтверджується факт вручення документу і зазначається спосіб, місце та дату вручення, а також особа, якій документ було вручено. Якщо документ не був вручений, в підтвердженні зазначаються причини, які перешкодили врученню. Запитуючий орган може вимагати, щоб підтвердження, яке було складене не Центральним Органом або судовим органом, було скріплено підписом представника одного з цих органів. Підтвердження направляється безпосередньо запитуючому органу.

Відповідно до п.2.3. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень (Наказ Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України № 1092/5/54 від 27 червня 2008 року) доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

Отже, з метою направлення судового доручення для проведення окремих процесуальних дій та вручення судових документів (копії позовної заяви з додатками ) необхідно звернутися до запитуваної установи юстиції з відповідним дорученням про вручення документів. При цьому, виходячи з положень вищевказаної Конвенції, документи мають бути подані мовою держави Ізраїль та забезпечені завіреним перекладом на цю мову.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 проживає на території держави Ізраїль, на виконання вимог ЦПК України та п.2.3. Інструкції позивач повинна надати суду завірений переклад позовної заяви та додатків до неї на мову запитуваної держави або на іншу мову, яка буде зрозумілою для відповідача.

Позивач вказує у позовній заяві, що нотаріус відмовив їй у наданні інформації щодо оспорюваного нею договору купівлі-продажу квартири, оскільки такі відомості можуть бути надані виключно на запит суду. Клопотання позивача про витребування будь-якої інформації у нотаріуса матеріали позову не містять.

Посилаючись на частину другу статті 176 ЦПК України, позивач просить суд визначити їй розмір судового збору. Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Заявлена позивачем вимога є вимогою немайнового характеру і відповідно до пункту 1.2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду такої позовної заяви фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на дату подання позову складає 840,80 грн. Всупереч частині четвертій статті 177 ЦПК України позивачем не надано доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Позивачу також необхідно вказати чи заявляють треті особи самостійні вимоги щодо предмету спору і на чиїй стороні їх залучають до участі в справі.

Згідно з частиною першою статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на вищевикладене, вважаю, що цю позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання позовної заяви в новій редакції та переклад позовної заяви та додатків до неї, оформлених та завірених належним чином.

Керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус - Рудик Людмила Вікторівна) про визнання правочину не чинним - залишити без руху, надавши позивачеві строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачеві, що коли вона відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала не може бути оскаржена.

Суддя Андрея МЕЛЬНИК