Справа № 263/9450/20
Провадження № 2/263/2173/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Федоренко Т.І., за участю секретаря Диміч Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся доЖовтневого районног суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до АТ «ПУМБ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В., в якому просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню . В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 18.06.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. на підставі виконавчого напису № 5479, виданого 13.05.2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього заборгованості. Вважає, що виконавчий напис вчинений поза межами строку передбаченого законом для здійснення виконавчого напису, оскільки додатком №1 до кредитного договору від 27.10.2008 року встановлений графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом передбачено, що банк набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту або частини кредиту у разі затримання сплати за користування кредитом на один календарний місяць. Ним був здійснений останній платіж по кредиту 23.03.2009 року згідно квитанцій №17 та № 23 від 23.03.2009 року, наступний платіж повинен був здійснити 27.04.2009 року, отже з 28.05.2009 року у відповідача виникло право вимоги дострокового повернення всієї суми боргу. Оскільки з дня виникнення права вимоги на стягнення заборгованості мнуло більше 3 років, це виключає можливість її стягнення за законом. Вконавчий напис вчинений на підставі документів, що не відповідають переліку документів. За якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, оскільки банком було надано приватному нотаріусу лише кредитний договір від 27.10.2008 року, який укладенй в простій письмовій формі. Також просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким що не підлягає виконанню, через те, що сума боргу не є безспірною, оскільки як зазначено у виконавчому написі від 13.05.2020 року стягнення заборгованості проводиться з 05.05.2019 по 05.05.2020 року, загальна сумма визначажться станом на 24.04.2020 року, тобто період за який здійснюється стягнення заборгованості поза межами дати, станом на яку визначається загальна сума заборгованості, також сума заборгованості складає заборгованість за сумою кредиту та заборгованість за процентами, але пунктом 1.4 кредитного договору від 27.10.2008 року передбачено, що кредит надається позичальнику стороком до 27.10.2018 року, та після спливу визначеного договором строку кредитування нараховування передбачені договором проценти за кредитом приняється. В оспорюваному виконавчому написі зазначено, що заборгованість за сумою кредиту та відстоками за користування кредитом станом на 24.04.2020 року склала 201628,85 дол.США, що згідно курсу НБУ станом на 24.04.2020 року (27,0536 за один долар США) становить 5454786,26 грн. Але відповідно до інформації на офіційному сайті НБУ станом на 24.02.020 року курс долара становить 27,0137 за одн долар США.Таким чином приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напсу від 13.05.2020 року не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню у тому числі часу виникнення права вимоги на стягнення заборгованості , тому просить задовольнити позовні вимоги.

Позивач та його представник адвокат Іщенко Г.М. надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягали.

Представник АТ «ПУМБ» до судового засідання не з`явилася. Суду надано відзив на позовну заяву, в якому зазначино, що між позивачем та ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», було укладено Кредитний договір № 7018107 від 27.10.2008 року. У зв`язку з порушенням позивачем зобов`язань із повернення кредиту та процентів виникла просрочена заборгованість перед банком, що стала підставою для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконачого напису №5479 від 13.05.2020 року для стягнення заборгованості. Вкзаний позов розцінює як спосіб уникнення пивача від виконання зобов`язань перед банком та у задовленні позовних вимог просить відмовити.

Треті особи до судового засідання не з`явилися з невідомих суд причин, повідомлялися у встановленому законом порядку.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що 13.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. було вчинено виконавчий напис №5479 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 201628,85 дол.США, що згідно курсу НБУ станом на 24.04.2020 року (27,0536 за один долар США) становить 5454786, 26 грн, які є боргом за кредитним договором № 7018107 від 27.10.2008, укладеним між АТ ПУМБ та ОСОБА_1 . Заборогованість складає: заборгованість за сумою кредиту 103703,42 дол.США, згідно курсу НБУ станом на 24.04.2020 року (27,0536 за один долар США) становить 2805550,85 грн., заборгованість за процентами 97925,43 дол.США, згідно курсу НБУ станом на 24.04.2020 року (27,0536 за один долар США) становить 2649235, 42 грн., витрати пов`язані із вчиненням виконачого напису 500 грн.

В подальшому, на підставі вказаного виконавчого напису, 18.06.2020 р. Приватним виконавцем виконавчого округу Григорчуком П.В. було винесено постанову відкриття виконавчого провадження № 62369464 з виконання виконавчого напису №5479 від 13.05.2020 року.

За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а також статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, а безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року.

Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Таким чином, враховуючи викладене та приймаючи до уваги приписи статей 15, 16, 18 ЦК України й статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд доходить висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус не встановлює, а лише підтверджує вже наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Отже суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того, суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Отже, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке.

Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат.

Відповідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір»звільняються від сплати судового збору позивачі особи з інвалідністю I та II груп. . Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 141 ЦПК України).Оскільки позивач є інвалідом 2ї групи, то є таким, що звільнений від сплати судового збору

Чинним законодавством України визначена ставка судового збору в таких справах0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому вираженні складає 840,80 грн. З урахуванням задоволення вимог позивача суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,141,206,263-265,280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігором Вікторовичем від 13.05.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №5479, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором №7018107 від 27.10.2008 рокуу, у загальній сумі 201628,85 дол.США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24.04.2020 року становить 5454786,26 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (Код , юридична адреса: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особа, яка брала участь у справі, але не була присутня при оголошенні рішення, може оскаржити рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.І.Федоренко