Провадження № 22-ц/801/1842/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 рокуСправа № 127/10954/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 серпня 2020 року, ухвалене суддею Ан О.В., повне рішення складено 07 серпня 2020 року, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У травні 2020 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №SAMABWFC9 від 26.01.2018 у розмірі 18 502,13 грн, яка складається з: 11 723,94 грн - заборгованість за кредитом; 6 778,19 грн заборгованість по відсоткам.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.01.2018 ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послу в АТ «Акцент-Банк» з метою укладання кредитного договору № SAMABWFC9 та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послу в АТ «Акцент-Банк» відповідачу надано кредит у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним анкета-заява про приєднання Умов та Правил надання банківських послу в АТ «Акцент-Банк» разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позичальник, отримавши кредитні кошти систематично порушувала договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається, та станом на 23.04.2020 становить 18 502,13 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним рішенням АТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Скарга мотивована тим, що оскільки відповідач користувалася кредитними коштами, значить ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» і погодилася з ними; враховуючи, що позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитним коштами, він повинен сплатити проценти і суд у будь-якому випадку повинен був стягнути проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України; судом не взято до уваги позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, та безпідставно відмовлено у стягненні тіла кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку щодо відсутності доказів укладення 26.01.2018 між ПАТ «Акцент-Банк» правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк», та ОСОБА_1 кредитного договору № SAMABWFC9.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

У позовній заяві позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №SAMABWFC9 від 26.01.2018, укладеним між банком і ОСОБА_1 шляхом підписання останньою анкети-заяви, та за умовами якого позичальнику надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

До позовної заяви додано розрахунок заборгованості за договором №SAMABWFC9 від 26.01.2018.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем не надано самого договору № SAMABWFC9 від 26.01.2018, який був укладений між сторонами.

До матеріалів справи додано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку від 12.09.2016, на підставі якої банк вимоги не пред`явив.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 7 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У даному випадку банк зобов`язаний був надати копію кредитного договору, умови якого порушив відповідач, а суд на підставі умов такого договору перевіряє обґрунтованість та законність вимог позову.

Апелянт не спростовував висновок суду першої інстанції про недоведеність вимог через відсутність (не надання позивачем) кредитного договору, на підставі якого виникла заборгованість.

Суд першої інстанції, виходячи із недоведеності АТ «Акцент-Банк» належними та достатніми доказами обставин, на які воно посилалося як на підставу своїх вимог, беручи до уваги, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і має бути ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Твердження апелянта щодо необхідності застосування правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 в частині стягнення тіла кредиту не беруться колегією суддів до уваги, оскільки передумовою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту є доведення позивачем факту існування між сторонами кредитних правовідносин.

Оскільки апелянтом не спростовано висновків суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем факту укладення між сторонами кредитного договору, колегія суддів не вбачає підстав для надання оцінки іншим доводам апеляційної скарги.

У зв`язку із недоведеністю банком позовних вимог надані відповідачем ОСОБА_1 . Генеральна угода (перегляд заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 09.10.2020, квитанція) не беруться колегією суддів до уваги та їм не надається оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з приписами статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко