РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Кравченко А.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26.01.2008 року по 30.06.2011 року. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 25.06.2010 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 230,20 грн., починаючи з 25.05.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що відповідач у добровільному порядку не бере участь у додаткових витратах, які полягають у придбанні взуття, одягу, канцелярських товарів до школи, ліжка матрацу тумби, вартість яких за 2019 рік склала 13 815,95 грн. Вказує, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо додаткових витрат, а відтак, змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Враховуючи положення ст.. 1141 СК України просила стягнути з відповідача на її користь половину вказаних витрат а саме 6 907,97 грн. одноразово.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.12.2019 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнав та заперечував проти стягнення з нього половину понесених позивачем додаткових витрат на утримання сина, як необґрунтованих та не підтверджених належними та допустимими доказами, при цьому зазначив, що сплачує аліменти стягнуті позивачем на підставі рішення суду, заборгованості немає, крім того має на утриманні малолітнього сина 2015 року народження, від іншого шлюбу.

Відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.01.2008 року по 30.06.2011 рік.

Від даного шлюбу мають спільного сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 25.06.2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 230,20 грн., починаючи з 25.05.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

З наданих позивачем квитанції вбачається, що нею було понесено витрати на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 13 815,95 грн., з яких: 1 125,00 грн. на придбання кросівок для факультативних занять спортом, 1 005,00 грн. - дитячого одягу, 895,95 грн. - канцелярських товарів до школи, 990,00 - взуття, 9800 - ліжка, матрацу, тумби.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і Закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі.

Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст.185СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки, позивачем не надано належних та допустимих доказів, того що вона понесла саме додаткові витрати, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, ст.ст.180-183,191 СК України, керуючись ст.ст.6-13, 81, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до для початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В. Прохоренко