Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2020 Справа №607/338/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Лобач І.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2007 року відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., щомісячно, на кожну дитину. Однак, станом на даний час, обставини, що зумовили стягнення аліментів, у визначеному даним судовим рішенням розмірі, перестали існувати. Прожитковий мінімум на дитину відповідного віку неодноразово збільшувався, потреби дітей з віком значно зросли, а тому сума стягуваних аліментів на думку позивача є недостатньою для утримання неповнолітніх дітей. Зазначила, що відповідач більше 20 років займається підприємницькою діяльністю, має мінливий не облікований дохід. З 2013 року по серпень 2018 року проживав в м. Одеса та займався торгівлею ковбасними виробами. В 2017 році відповідач придбав автомобіль марки «Опель», на даний час проживає та працює в місті Києві, займається підприємницькою діяльністю. Крім цього, зазначила, що відповідач здає у найм житло у с.Петриків Тернопільського району, де на даний час рахується зареєстрованим та отримує із цього доходи. Також, вказала, що неповнолітні діти потребують додаткових витрат, оскільки вже близько дев`яти років вони займаються в зразковій хоровій студії «Фантазія» в Центрі творчості дітей та юнацтва у м.Тернополі, займали призові місця в багатьох всеукраїнських та міжнародних конкурсах та фестивалях. З метою розвитку здібностей дітей, позивач несе додаткові витрати, а також витрати в підготовці до вступу у вищі навчальні заклади, додаткові зайняття дітей у вчителів з вокалу та гри на скрипці. Також, зазначила, що в дітей незадовільний стан здоров`я, оскільки у них наявне порушення постави, сколіоз 2 ступеня, у зв`язку із чим, позивач також несе додаткові витрати на їх лікування. Тому, враховуючи наведене позивач вважає, що вона вправі ставити питання про зміну розміру аліментів та просить суд змінити розмір аліментів на утримання дітей дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, уточнивши позовні вимоги позивач зазначила, що у відповідача на даний час наявна не погашена заборгованість по сплаті аліментів, а тому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених відповідачем аліментів за кожен день прострочення, що складає 49 001 грн. за період з жовтня 2018 року по січень 2020 року.

Відповідач ОСОБА_2 подав суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що до липня 2017 року він сплачував аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно на кожну дитину, а з серпня 2017 року він почав за власною ініціативою платити по 1000 грн. на двох дітей щомісячно. На прохання позивача, ним на лікування дитини було перераховано 02.03.2020 року грошові кошти у сумі 2000 грн., а також на день народження дітей додатково 1000 грн., 15.12.2019 року 500 грн. Таким чином, вважає, що ним виконувались вимоги ст..185 СК України щодо участі батька у додаткових витратах на дитину. Також зазначив, що на його думку державний виконавець самовільно змінила визначений судом спосіб сплати аліментів та почала нараховувати іншу суму, не врахувавши попередню сплату позивачем коштів на утримання дітей та не попередивши його. Крім цього, зазначив, що 03.12.2018 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області у справі №130/2249/18 винесено рішення відповідно до якого відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти у сумі 1000 грн. щомісячно на утримання третьої дочки, яке він просить врахувати при розгляді даної справи. Також, зазначив, що у нього незадовільний стан здоров`я, що підтверджується виписками про його лікування з медичних закладів, наявні хронічні захворювання. На даний час відповідач працює у ТзОВ «Консалтінг центр Україна» з 13.05.2019 року та займає посаду директора. Його дохід за період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року склав 15000 грн., місячний заробіток складає 2500 грн. Зазначив, що він не спроможний сплачувати більший розмір аліментів, ніж той, який було визначено попереднім судовим рішенням. Щодо стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у сумі 49 001 грн. за період з жовтня 2018 року по січень 2020 року зазначив, що вказана сума нарахованої пені не може бути стягнута, оскільки державний виконавець самовільно змінила розмір аліментів, а тому у нього відсутня заборгованість по їх сплаті. Враховуючи наведені обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними, у задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 липня 1999 року, який на даний час розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 08 вересня 2008 року відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції.

Від даного шлюбу у сторін народились неповнолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 17 травня 2007 року, видане відділом РАЦСу Тернопільського районного управління юстиції, а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають разом із матір`ю ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 , виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 17.04.2019 року, ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 змінив ім`я, про що 18.01.2019 року складено відповідний актовий запис №07 та його прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені є ОСОБА_2 .

09 жовтня 2007 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у цивільній справі №2-2856/2007 прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_5 (на даний час ОСОБА_2 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. з моменту звернення позивача в суд, тобто з 03.05.2007 року до досягнення ними повноліття.

Згідно інформації, відображеної у листі Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 09.06.2020 року, адресованій ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , старшим державним виконавцем Десятник О.С. зазначеного відділу проведено розрахунок заборгованості боржника зі сплати аліментів при примусовому виконанні виконавчого листа №607/16238/13, виданого 01.11.2013 року Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_5 аліментів в користь ОСОБА_1 та утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 в твердій грошовій сумі 300 грн. який станом на 01.06.2020 року складає 30682 грн..

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 грудня 2018 року, яке набрало законної сили у цивільній справі №130/2249/18 ухвалено стягувати із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 на утримання дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 19.09.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається із копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6840, виданою Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, ОСОБА_2 перебував на лікуванні у вказаному закладі з 20.04.2020 року по 27.04.2020 року з діагнозом загострення хронічного панкреатиту.

Як слідує із копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №7939, виданою Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, ОСОБА_2 перебував на лікуванні у вказаному закладі з 02.05.2020 року по 03.05.2020 року з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, забій грудної клітки зліва, садно обличчя.

Як вбачається із копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №11060, виданою Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, ОСОБА_2 перебував на лікуванні у вказаному закладі з 03.07.2020 року по 06.07.2020 року з діагнозом забій передньої черевної стінки.

Відповідно до довідки, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалтинг Центр Україна» від 13.07.2020 року №КЦ00-000001, ОСОБА_2 працює у товаристві з обмеженою відповідальністю «Консалтінг центр Україна» з 13.05.2019 року та займає посаду директора, дохід якого за період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року склав 15 000 грн.

Як з`ясовано із пояснень позивача ОСОБА_1 , остання займається підприємницькою діяльністю та отримує щомісячні доходи, які складають близько 8000 грн. Неповнолітні дочки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 займаються у хоровій студії «Фантазія» в Центрі творчості дітей та юнацтва м.Тернопіль, у зв`язку із чим позивач несе постійні витрати пов`язані із розвитком творчих здібностей дітей.

Будучи допитаним в судовому засіданні у якості свідка старший державний виконавець Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) ОСОБА_10 суду пояснила, що нею здійснюється примусове виконання виконавчого листа №607/16238/13, про стягнення з ОСОБА_5 аліментів в користь ОСОБА_1 та утримання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 . Заборгованість відповідача станом на 01.10.2020 року складає 38854 грн. Зазначила, що нею періодично надсилалось повідомлення за місцем реєстрації відповідача про його суму заборгованості по аліментах. Також пояснила, що нею відповідно до вимог ч.1 ст..71 Закону України «Про виконавче провадження» з жовтня 2018 року відповідачу було нараховано заборгованість зі сплати аліментів, оскільки зазначеною нормою було визначено, що виконавець стягує із боржника аліменти у розмірі визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України на дитину відповідного віку.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №2037-VІІІ частину другу статті 182 СК України викладено у новій редакції та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у частині вимог позивача про зміну розміру аліментів слід задовольнити, змінити розмір аліментів, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2007 року та стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. При цьому, задовольняючи позов ОСОБА_1 у цій частині, суд виходить із того, що встановлений зазначеним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 жовтня 2007 року розмір аліментів на утримання дитини у сумі 300 грн. щомісячно на кожну дитину на даний час не задовольняє потреб дитини, оскільки неповнолітні діти сторін ОСОБА_11 та ОСОБА_6 потребують додаткових витрат на своє утримання у зв`язку із розвитком їх культурних та духовних здібностей, розвитку особистості, відвідування ними центру творчості дітей та юнацтва у м.Тернополі. При цьому, суд на підставі ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, а також платника аліментів, який є працездатною особою, отримує щомісячні доходи, а також розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також, суд враховує розмір аліментів, який сплачує відповідач на іншу дитину підставі рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 грудня 2018 року.

Щодо вимог позивача про стягненню неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як роз`яснено в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих положень Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах №24718 від 09.06.2020 року, складеного старшим державний виконавець Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Десятник О.С. за ОСОБА_2 рахується заборгованість станом на 01.06.2020 року у розмірі 30 682 грн.

Розміру неустойки (пені) визначений позивачем у відповідності з приписами ст. 196 Сімейного кодексу України, не спростований відповідачем.

Враховуючи те, що відповідач з жовтня 2018 року не виконував належним чином покладені на нього судовими рішеннями зобов`язання зі сплати аліментів на утримання їх спільних дітей, що призвело до наявності в останнього боргу, а також те, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, суд приходить до висновку про підставність вимог за предметом позову та необхідність їх часткового задоволення.

Відповідачем не надано суду належних доказів відносно того, що заборгованість по аліментах у 2018-2020 роках виникла не з його вини.

Розмір неустойки, розрахований позивачем за період із жовтня 2018 року по січень 2020 становить 49 001 грн..

В силу вимог ч. 2 ст.196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи те, що відповідач хворіє хронічними захворюваннями, несе витрати на утримання ще однієї неповнолітньої дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , суд вважає за можливим зменшити розмір нарахованої пені до 5 000 грн., яку слід стягнути із ОСОБА_2 у користь позивача. При цьому, суд відкидає твердження відповідача про те, що йому не було відомо про розмір нарахованої державними виконавцем заборгованості по аліментах, оскільки розрахунки такої заборгованості надсилались періодично відповідачу за місцем його реєстрації, яку він зазначив при виконанні судового рішення. Також, суд відкидає твердження відповідача про те, що державним виконавцем самостійно змінено рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09 жовтня 2007 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у цивільній справі №2-2856/2007, яким було визначено розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., оскільки відповідно до ч.1 ст..71 Закону України «Про виконавче провадження» із врахуванням змін та доповнень унесених Законом України №2475-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», виконавець стягує із боржника аліменти у розмірі визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. В силу вимог ч.2 ст.182 СК України, із врахуванням змін та доповнень унесених зазначеним Законом, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, суд зазначає, що на момент ухвалення рішення, відповідач не оскаржував дії державного виконавця щодо нарахування йому заборгованості у порядку визначеному законом.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість даного позову та стягнення із відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 5 000 гривень.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 166, 180, 182, 183, 184, 192, 196 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2007 року.

Стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 (одної третини) усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Припинити, з дня набрання чинності рішення суду, стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень, щомісячно визначеного рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2007 року, а також виконавчого листа, виданого на його виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 (п`ять тисяч) грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей дочок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в користь держави в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

У решті позовних вимог, відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 02 жовтня 2020 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан