Провадження № 2/201/841/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Мунтян А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - Сьома дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 08 листопада 2019 року звернулась ОСОБА_1 з позовом до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що 01 липня 1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 і проживала разом із ним та його батьком ОСОБА_3 в квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової власності належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Після смерті чоловіка позивачка в порядку спадкування за законом набула право власності на 1/4 частину вказаної квартири. Інший спадкоємець ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частину цієї квартири після смерті сина не отримав, проте в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 проживав разом із ним. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 3/4 частини квартири АДРЕСА_2 . Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є позивачка ОСОБА_1 . Проте постановою державного нотаріуса Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори від 16 липня 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 через відсутність документів на встановлення факту родинних відносин з померлим. Тому ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, в якому просила встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_3 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з березня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті ОСОБА_3 ); визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 загальною площею 66,6 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м, яка складається: 1-а кімната - 17,4 кв.м, 2-а кімната - 11,4 кв.м, 3-я кімната - 10,4 кв.м, кухня - , кв.м, ванна кімната - 2,7 кв.м, вбиральня (суміщена) - 1,1 кв.м, коридор - 10,5 кв.м, вбудована шафа - 1,3 кв.м, лоджія - 3 кв.м, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_4 загальною площею 66,6 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м, яка складається: 1-а кімната - 17,4 кв.м, 2-а кімната - 11,4 кв.м, 3-я кімната - 10,4 кв.м, кухня - , кв.м, ванна кімната - 2,7 кв.м, вбиральня (суміщена) - 1,1 кв.м, коридор - 10,5 кв.м, вбудована шафа - 1,3 кв.м, лоджія - 3 кв.м, після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину після смерті свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 08 листопада 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 33).

Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року позовна заява ОСОБА_1 до Сьома дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності в порядку спадкування була залишена без руху і позивачу був наданий строк на усунення недоліків позовної заяви (а.с. 34-35).

У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем були усунуті, у зв`язку з чим ухвалою судді від 25 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Сьома дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року витребувані докази: у Першої та Сьомої дніпровських нотаріальних державних контор, а саме спадкових справ, відкритих після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно (а.с. 43-44).

За заявою позивача ухвалою суду від 13 лютого 2020 року відповідача Сьому дніпровську державну нотаріальну контору замінено на Дніпровську міську раду, а Сьому дніпровську державну нотаріальну контору залучено до участі у справі в якості третьої особи (а.с. 6-70).

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, від клопотання про допит свідків відмовилась.

Представник відповідача Костюченко О.Т . приймав участь у судовому засіданні 02 березня 2020 року, заперечень проти позовних вимог від нього не надходило, у судове засідання 23 березня 2020 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 липня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 01 липня 1995 року (а.с. 7).

Свідоцтва про право на житло, виданим 17 березня 1995 року Виконкомом міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 17 березня 1995 року № 1/73795, посвідчено, що квартира АДРЕСА_4 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Право власності зареєстровано в МБТІ та записано в реєстрову книгу № 234-21 (а.с. 9-9 зворот).

Відповідно до технічного паспорту на вказану квартиру, вона має загальну площу 66,6 кв.м, житлову площу 39,2 кв.м, та складається з: 1-а кімната - 17,4 кв.м, 2-а кімната - 11,4 кв.м, 3-я кімната - 10,4 кв.м, кухня - , кв.м, ванна кімната - 2,7 кв.м, вбиральня (суміщена) - 1,1 кв.м, коридор - 10,5 кв.м, вбудована шафа - 1,3 кв.м, лоджія - 3 кв.м (а.с. 10-10 зворот).

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 13 травня 2003 року (а.с. 11).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 , а також його батько - ОСОБА_4 , батьківство якого підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 30 липня 1964 року (а.с. 12).

Згідно з довідкою № 3615 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 17 жовтня 2019 року, в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані: ОСОБА_1 - з 31 березня 1998 року, ОСОБА_2 - з 26 червня 1987 року, знятий з реєстрації 25 травня 2003 року у зв`язку зі смертю, ОСОБА_3 - з 24 грудня 1973 року, знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 2019 року (а.с. 8). Даний факт також підтверджується відповіддю відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/4-107/3 від 01 жовтня 2019 року, наданої Першій дніпровській держаній нотаріальній конторі на відповідний запит (а.с. 101).

ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_4 та у встановленому законом порядку зареєструвала прав власності на 1/4 частину вказаної квартири (а.с.13, 14). В тексті заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_1 повідомляє, що іншим спадкоємцем є батько померлого ОСОБА_3 (а.с. 89).

З тексту свідоцтва про право на спадщину за законом також вбачається, що спадщина складається з 1/2 частини квартири.

Частина 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень ст.. 549 ЦК Української РСР (чинного станом на день смерті ОСОБА_2 ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 та станом на день смерті його батько ОСОБА_4 проживав разом із ним за адресою: АДРЕСА_3 , та після його смерті продовжив проживати у цій квартирі та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР та ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_4 є таким, що прийняв спадщину після смерті сина ОСОБА_2 , яка складається з 1/4 частини зазначеної квартири.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 28 лютого 2019 року (а.с.15).

З урахуванням вищевикладеного після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, а також на 1/4 частину цієї квартири, яку він прийняв у спадщину після смерті сина ОСОБА_2 .

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до Сьомої дніпровська державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_1 (а.с. 58 зворот), проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 липня 2019 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва після смерті свекра через відсутність документів, які встановлюють факт родинних відносин після смерті ОСОБА_3 (а.с. 16).

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Аналіз норми частини другої статті 3 СК України у системному зв`язку пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», дає підстави дійти висновку про те, що для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка проживала в одній з ОСОБА_4 квартирі з 1998 року, продовжила мешкати в ній після смерті її чоловіка та сина ОСОБА_3 - ОСОБА_2 . Надані суду копії платіжних документів про сплату за комунальні послуги, також підтверджують факт спільного проживання з померлим і утримання квартири позивачкою. Мешканцями квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 будинку АДРЕСА_8 складений акт, яким підтверджений факт проживання ОСОБА_1 з 16 липня 1996 року в квартирі АДРЕСА_9 цього будинку (а.ч. 17).

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про доведеність і обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі, оскільки підтверджено належність спадкодавцю ОСОБА_3 спірного майна, та наявність у ОСОБА_1 права спадкоємця за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 76-78, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - Сьома дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_3 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 31 березня 1998 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті ОСОБА_3 ).

Визнати за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 загальною площею 66,6 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м, яка складається: 1-а кімната - 17,4 кв.м, 2-а кімната - 11,4 кв.м, 3-я кімната - 10,4 кв.м, кухня - , кв.м, ванна кімната - 2,7 кв.м, вбиральня (суміщена) - 1,1 кв.м, коридор - 10,5 кв.м, вбудована шафа - 1,3 кв.м, лоджія - 3 кв.м, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_4 загальною площею 66,6 кв.м, житловою площею 39,2 кв.м, яка складається: 1-а кімната - 17,4 кв.м, 2-а кімната - 11,4 кв.м, 3-я кімната - 10,4 кв.м, кухня - , кв.м, ванна кімната - 2,7 кв.м, вбиральня (суміщена) - 1,1 кв.м, коридор - 10,5 кв.м, вбудована шафа - 1,3 кв.м, лоджія - 3 кв.м, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину після смерті свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст виготовлено 27 березня 2020 року

Суддя С.О. Демидова