Дата документу 03.06.2020 Справа № 323/3528/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/3528/17 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/1679/20 Мінаєв М.М.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 липня 2018 року у справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 26 липня 2018 року позов задоволено.

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Заяву обґрунтовує тим, що нововиявленими обставинами, на його думку, є відсутність повноважень на підписання документів від імені позивача ОСОБА_2 у її представника, адвоката Коноваленко О.Ю., який під час розгляду справи № 323/3528/17 подав уточнену позовну заяву про розірвання шлюбу за власним підписом.

Вказує, що зазначена обставина є нововиявленою для нього, оскільки суд при розгляді справи про розірвання шлюбу не міг врахувати цю істотну для справи обставину, яка не була і не могла бути відома заявнику під час цього розгляду, тому що до матеріалів справи не було долучено договору про надання правової допомоги між адвокатом Коноваленко О.Ю. та позивачем ОСОБА_2 .

Зазначає, що про відсутність у адвоката Коноваленко О.Ю. повноважень на підписання документів від імені позивача ОСОБА_2 він дізнався лише під час розгляду іншої справи, остаточне судове рішення у якій - ухвала Верховного Суду, була постановлена та набрала законної сили 13.01.2020 року.

Посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України просив суд рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.07.2018 року у справі № 323/3528/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу скасувати, позовну заяву відхилити.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.07.2018 року у справі № 323/3528/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, а також клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали щодо адвоката Коноваленка Олександра Юрійовича залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави штраф за зловживання ним процесуальними правами в розмірі 630,60 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не в повній мірі досліджені фактичні обставини справи та надані докази по справі. Висновок суду є необґрунтованим. Просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Стаття 2 ЦПК України визначає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Звертаючись до суду першої інстанції з заявою про перегляд рішення за ново виявленими обставинами заявник посилався на відсутність повноважень представника позивача на підписання документів. Уточнена позовна заява у справі про розірвання шлюбу подана за підписом адвоката Коноваленко О.Ю., при цьому посилаючись на відповідні докази та вважав, що зазначена обставина істотно вплинула на результати розгляду цивільної справи.

Крім того, суд першої інстанції погодився з тим, що заява відповідає нормам процесуального закону та підлягає розгляду по суті, що підтверджується ухвалою від 24 лютого 2020 року з посиланням на статті 426, 427 ЦПК України.

Залишаючи заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з вимог ст. 44 ЦПК України, фактично не розглянувши вимоги заявника.

Посилання на те, що заявник звертався з аналогічною заявою по іншій справі не є підставою для застосування ст. 44 ЦПК України у даній справі.

Таким чином, колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 березня 2020 року у цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Дата складання повної постанови 09 червня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко