Справа № 201/7304/19
Провадження № 2-др/201/18/2020
09 червня 2020 року Жовтневий районний суд
у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,
при секретарі - Максимовій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії,-
У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2020 року позов ОСОБА_1 було задоволено.

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 03 червня 2020 року надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) ; 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно матеріалів справи 12 червня 2019 року між Адвокатським об`єднанням «Концепт» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги № 1.

У акті про надану правову допомогу від 18 червня 2019 року наведено конкретний перелік наданих клієнту послуг.

Згідно із квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 12 червня 2019 року, позивачем було сплачено 4000 грн. за договором про надання правової допомоги.

Отже, суд вважає, що позивачем доведено і документально підтверджено витрати на правничу допомогу, а також підтверджено розрахунок понесених ним витрат, що є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 270 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії, яким стягнути з Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев