ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2263/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2020 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Ляшенко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вказана справа.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи у призначені судові засідання, які відбулися 04 березня 2020 року, 31 березня 2020 року позивач/його представник повторно (вдруге) не з`явився.

Окрім того, необхідно звернути увагу на той фактор, що також мали місце численні нез"явлення позивача/його представника й у інші судові засідання: 31 січня 2019 року, 26 лютого 2019 року, за наслідками яких ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав залишений без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (а.с. 62 - 63).

Згідно постановлених у судовому засіданні ухвал неявки позивача/його представника в зазначені судові засідання, визнані судом неповажними, спрямованими на зловживання процесуальними правами.

Належність повідомлення судом позивача/його представника про час та місце розгляду справи підтверджується наявними в матеріалах справи доказами - розписками, розписками зворотніх повідомлень рекомендованих листів (а.с. 136, 151).

Слід звернути увагу на те, що позивач має представника, проте ані позивач, ні його представник в судове засідання не з"явився й з урахуванням того фактору, що позивач має представника, суд оцінює таку процесуальну поведінку як зловживання правом.

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є ріщення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

Європейський суд з прав людини у справі «Каракуця проти України» зазначив, що неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доспупності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене свідчить про недобросовісність здійснення позивачем свої процесуальних прав.

Слід звернути увагу, що такі дії порушують права інших учасників розгляду справи, які добросовісно виконують покладений процесуальним законом обов`язок, усупереч дій/поведінки позивача.

Окрім того, суд враховує те, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, залишений без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (а.с. 62 - 63).

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи процесуальну поведінку позивача, з урахуанням ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року, суд приходить до висновку про те, що позивач/його представник, який належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, повторно (вдруге) не з`явився до суду, не підтримавши вимоги в судовому засіданні, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, його нез`явлення перешкоджає розгляду такої справи, що є підставою для залишення цього позову без розгляду.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст. 44 ЦПК України).

На підставі вищевикладеного п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України та, керуючись ст. 44, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику положення ч. 2 ст. 257 ЦПК України про те, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення до Апеляційного суду м. Києва.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: