Справа № 314/3540/20
Провадження № 2/314/1161/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2020 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 314/3540/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Вільнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання батьківства. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що у 1988-1989 роках його мати проживала у Республіці Казахстан Целіноградської області Кіймінського району села Кійма та мала інтимні стосунки з ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), який є біологічним батьком позивача, про що він дізнався лише у 2019 році, на підставі експертного висновку про біологічне батьківство. У свідоцтві про народження позивача батько записаний зі слів матері « ОСОБА_5 ». Наразі з біологічним батьком ОСОБА_2 , громадянином Федеративної Республіки Німеччина, позивач спілкується, мають спільні плани на майбутнє.

На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати ОСОБА_2 батьком та внести зміни до актового запису, вказавши у свідоцтві про народження повнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ).

Ухвалою суду від 10.09.2020 відкрито провадження вказаній у цивільній справі.

Позивач у судове засідання не з`явився подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав на підставах, що в ньому зазначені.

Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Третя особа: Вільнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), у судове засідання не з`явився, подав заяву в якій не заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 та просить розглянути справу без присутності представника відділу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Кійма Кіймінського району Целіноградської області Республіці Казахстан, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Кіймінською сільською радою народних депутатів серії НОМЕР_1 від 25.01.1990, актовий запис № 6. Батьком, зі слів матері, зазначений « ОСОБА_5 », німець за національністю. Згідно експертного висновку про біологічне батьківство № MG20-85323 від 29.01.2020 біологічним батьком позивача є громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець села Кійма, що підтверджується посвідченням особи № НОМЕР_2 Федеративної республіки Німеччина, виданого 21.05.2015 органом міста Геттінген.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно положень ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України).

Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 102 ЦПК України, встановлено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07.05.2009, суд зауважив, що на сьогоднішній день ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту оспорювання батьківства.

Відповідно експертного висновку про біологічне батьківство № MG20-85323 від 29.01.2020, ініціатором проведення якого був відповідач, біологічним батьком позивача є громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з усталеною прецедентною практикою ЄСПЛ, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається ст. 8 Конвенції (рішення у справах «Гаазе проти Німеччини» від 08.04.2004, «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996).

З роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлюється, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина- містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України 12.01.2011 № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, керуючись діючим сімейним законодавством України, ураховуючи повне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , до громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , про визнання батьківства, задовольнити.

Визнати громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , батьком повнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Внести зміни в актовий запис про народження дитини № 6 від 25 01.1990, складений Кіймінською сільською радою народних депутатів Целіноградської області Республіки Казахстан серії НОМЕР_1 , про біологічного батька громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

26.10.2020