Номер провадження: 22-ц/813/1710/20
Номер справи місцевого суду: 499/1143/18
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 08 травня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, треті особи на стороні позивача Северинівська сільська рада Іванівського району Одеської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мирне», треті особи на стороні відповідача Державне підприємство «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», про скасуванню результатів торгів, визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді першої інстанції.

21 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Іванівського районного суду Одеської області із позовною заявою, в якій просив суд скасувати результати торгів від 13.11.2018 року, визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 21.09.2018 року «Про проведення земельних торгів у формі аукціону» в частині виставлення на земельні торги лотом № 1911 прав оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0324. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ГУ Держгеокадастру в Одеській області 13.11.2018 року провело земельні торги у формі аукціону №13926, місце розташування земельної ділянки Северинівська сільська рада Іванівського району Одеської області (за межами населеного пункту), кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0324, площею 27,1770 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дані торги проведені стосовно орендованої земельної ділянки та яка відповідно до всіх документів відноситься до земель, які класифікуються як сіножаті і перебуває як частина великого масиву (208,53 га) в оренді протягом більше десяти років у позивача. Позивач вважає, що проведення земельних торгів по лоту на право оренди на вищевказану земельну ділянку з позначеним по матеріалам лоту як рілля не відповідає дійсності і не може бути застосована при укладенні договору оренди, оскільки здійснена технічна документація щодо даної земельної ділянки не була затверджена ані Северинівською сільською радою, ані Іванівською районною радою, та не відповідає вимогам законодавства. У зв`язку з чим вважає, що наказ про призначення даних торгів необхідно визнати протиправним та скасувати, та як наслідок скасувати результати торгів, відповідно до якого вони були проведенні (а.с. 3-9).

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 08 травня 2019 року вирішено позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. А саме суд вирішив скасувати результати торгів від 13.11.2018 року прав оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0324 по лоту №1911. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 21.09.2018 року №15-6105/13-18-СГ «Про проведення земельних торгів у формі аукціону» в частині виставлення на земельні торги лотом №1911 прав оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0324. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 1409,60 грн. (а.с. 230-236).

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що законодавством встановлений вичерпний перелік підстав для скасування результатів торгів. Крім того, не було враховано також доводи Головного управління стосовно договору оренди землі від 01.10.2018 року, укладеного між Іванівською районною державною адміністрацією Одеської області та ОСОБА_1 , згідно якого в оренду було передано земельну ділянку загальною площею 208,53 га, у тому числі 208,53 га сіножаті, на території Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області строком на 1 рік. Апелянт зазначає, що даний договір суперечить нормам діючого законодавства, адже відповідно до Земельного кодексу України розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Одеської області є Головне управління Держгеокадастру в Одеські області, а не Іванівська районна державна адміністрація (а.с. 245-252).

16.09.2019 року ОСОБА_1 подав до суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що оскаржуване рішення суду є законним, прийнятим з урахуванням всіх обставин при всебічному дослідженні всіх наявних і наданих до матеріалів справи доказів в контексті чинного земельного законодавства.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судовому засіданні представник відповідача-апелянта Самокиш І.В. просила задовольнити апеляційну скаргу. Позивач та його представник ОСОБА_2 , а також представник третьої особи Северинівської СР Іванівського району Одеської області Шурановський А.В. щодо задоволення апеляційної скарги заперечували.

Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились. Про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. ї

Позиція апеляційного суду по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників провадження, які з`явились, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної форми власності (за межами населених пунктів) на території Іванівського району Одеської області безпідставно змінено вид використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення з «сіножаття» на «ріллю». Дана обставина має наслідком невідповідність вимогам законодавства Наказу ГУ Держгеокадастру в Одеській області №15-6105/13-18-СГ від 21.09.2018 року «Про проведення земельних торгів у формі аукціону» та як наслідок скасування результатів торгів по відповідному лоту.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.

Предметом розгляду даної справи є земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Северинівської сільської ради, :01:002:0324, площею 27,1770 га.

В матеріалах справи наявна Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) на території Іванівського району Одеської області, розроблена згідно договору на підготовку лотів та проведення земельних торгів від 19.04.2018 року № 132/148, укладеного між ДП «Одеський інститут землеустрою» і ГУ Держгеокадастр в Одеській області до технічного завдання і технічних умов (а.с. 80-182). Одним з об`єктів вказаної інвентаризації була спірна земельна ділянка.

Відділ в Іванівському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області довідкою від 03.07.2018 року № 349/107-18 надав інформацію щодо державної статистичної звітності станом на 01.01.2016 року щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Відповідно до вказаної довідки спірна земельна ділянка площею 27,1770 га, група угіддя сіножаті та відноситься до земель запасу (а.с. 111). До складу спірної земельної ділянки входять агрогрупи ґрунтів 75е, 134л ґрунтозахисна технологічна група ґрунтів, які можуть використовуватися із застосування біологічних принципів землеробства для вирощування культур суцільного посіву і багаторічних трав, тобто зерно-трав`яних або трав`яно-зернових сівозмін, обмежено придатні під польові культури. Для таких типів ґрунтів бажано запровадити ґрунтозахисні сівозміни (без просапних культур та чистого пару); 209е універсальна технологічна група ґрунтів, можуть використовуватися для сівозмін і вирощування культур за інтенсивними технологіями, 104д технологічна група консервації, які підлягають виведенню з обробітку шляхом залуження та залісення. При цьому рекомендовано спірну земельну ділянку сформувати з фактичним угіддям рілля (а.с. 103-104, 114). Отже код та назву угідь згідно з КВЗУ щодо земельної ділянки площею 27,1770 га, що розташована на території Северинівської сільської ради було змінено з 002.01 сіножаття та 001.01 рілля, що свідчить про порушення вимог ч. 5 ст. 20 ЗК України (види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу).

Розпорядженням Іванівської районної державної адміністрації № 527/0/-612 від 05.12.2012 року був наданий дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 32,00 га пасовищ для сінокосіння і випасання худоби із земель сільськогосподарського призначення в оренду терміном на 10 років на території Северинівської сільської ради (за межами населених пунктів) (а.с. 12).

Рішенням ХХVІ сесії VІІІ скликання було відмовлено в затвердженні технічної документації так як земельна ділянка використовується орендарем протягом багатьох років, орендна плата сплачується вчасно та в повному обсязі, орендар від земельної ділянки не відмовляється (а.с. 13).

Відповідно до довідки № 411, виданої сільським головою Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області від 11.04.2019 року земельна ділянка площею 211,0 га згідно форми № 6-зем відноситься до категорії сіножаті. Дана земельна ділянка використовувалася ОСОБА_1 з 29.12.2012 року на умовах оренди. Орендна плата була сплачена за період з 2013 року по 2017 рік в повному обсязі (а.с. 216).

Згідно з п.11 Прикінцевих Положень ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік», установлено, що у 2018 році за рішенням та в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, проводиться загальнонаціональна (всеукраїнська) нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення - оцінка земель сільськогосподарського призначення, яка проводиться одночасно на всій території країни. Проведення загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Технічна документація із загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення затверджується центральним органом виконавчої влади, що формує державну політику у сфері земельних відносин.

У разі якщо технічна документація із загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення не затверджена центральним органом виконавчої влади, що формує державну політику у сфері земельних відносин, протягом трьох місяців, вона вважається затвердженою.

Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у місячний строк з дня її надходження розглядається відповідною сільською, селищною, міською радою, яка приймає рішення про її затвердження або відмову у затвердженні. Підставою відмови у затвердженні технічної документації може бути лише її невідповідність вимогам законодавства.

У разі якщо у місячний строк з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок відповідна сільська, селищна, міська рада не прийняла рішення про затвердження або відмову у затвердженні технічної документації, технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок вважається затвердженою.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок застосовується у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України з урахуванням вимог цієї статті щодо затвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки без прийняття рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

На зазначені положення законодавства посилався відповідач-апелянт спростовуючи позицію позивача та надаючи пояснення щодо обставин справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 ЗУ «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Разом з тим, як було вище зазначено, в матеріалах справи міститься Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) на території Іванівського району Одеської області.

За ч. 2 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом.

Як визначено ч. 3 ст. 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель погоджується територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, і затверджується замовником технічної документації. У разі проведення інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель погоджується також сільською, селищною, міською радою (крім випадків проведення інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення земель державної власності).

Відповідно до чч. 1-2 ст. 35 ЗУ «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. У разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законом порядку.

Будь-які докази, наприклад, щодо нормативно-грошової оцінки земель чи бонітування ґрунтів на відповідній території, в матеріалах справи не містяться, а сторонами в процесі розгляду справи до суду не подавались, на що правильно звертав увагу суд першої інстанції. Разом з тим жодних доводів або пояснень вказаних обставин апелянтом-відповідачем до суду надано не було. Тому відповідні доводи апеляційної скарги відхиляються апеляційним судом.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 22 України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Відповідно до переліку угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь (КВЗУ) Додатку №4 до Порядку, затвердженого Постановою КМ № 1051 від 17.10.2012, за групою 001.00 група рілля включає сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари (ГОСТ 26640-85) та парники, оранжереї і теплиці До ділянок ріллі не належать сіножаті і пасовища, що розорані з метою їх докорінного поліпшення і використовуються постійно під трав`яними кормовими культурами для сінокосіння та випасання худоби, а також міжряддя садів, які використовуються під посіви. За кодом 002.01 підгрупа сіножаття включає сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для сінокосіння (ГОСТ 26640-85), до яких потрібно включати рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ЗУ «Про оцінку землі» бонітування ґрунтів - порівняльна оцінка якості ґрунтів за їх основними природними властивостями, що мають сталий характер і суттєво впливають на врожайність сільськогосподарських культур, вирощуваних у конкретних природно-кліматичних умовах. За ч. 2 ст. 5 вказаного Закону дані бонітування ґрунтів є складовою частиною державного земельного кадастру та є основою проведення економічної оцінки сільськогосподарських угідь і враховуються при визначенні екологічної придатності ґрунтів для вирощування сільськогосподарських культур, а також втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Стаття 52 ЗУ «Про землеустрій» визначає порядок подання та зміст проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь.

Як було вище зазначено спірна земельна ділянка відповідала типу угіддя «сіножаття». Разом з тим, після проведення інвентаризації земель вказана земельна ділянка отримала тип «рілля». Апеляційний суд звертає увагу на те, що тип сільськогосподарського угіддя, який власне визначає порядок використання земельної ділянки, може бути змінений в порядку, визначеному законодавством, докази проведення чого стосовно спірної земельної ділянки в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вище наведене апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки відповідно до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної форми власності (за межами населених пунктів) на території Іванівського району Одеської області безпідставно змінено вид використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення з «сіножаття» на «ріллю», то дана обставина має наслідком невідповідності вимогам законодавства Наказу ГУ Держгеокадастру в Одеській області №15-6105/13-18-СГ від 21.09.2018 року «Про проведення земельних торгів у формі аукціону», що як наслідок тягне за собою скасування результатів даних торгів. Тому доводи апеляційної скарги відхиляються.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Щодо інших доводів апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Інші доводи скарги не впливають на оцінку спірних правовідносин, оскільки стосуються фактів поза межами оцінки.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли своє часткове підтвердження та не спростували висновків суду першої інстанції, апеляційний суд, на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 08 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 06 квітня 2020 року

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

12.03.2020 року м. Одеса