Справа № 137/1043/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2020 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судового засідання Голоти О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Літин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на спадковий житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що після її смерті відкрилася спадщина на все майно, яке належало спадкодавцю на час її відкриття. До кола спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 1,28 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Пеньківської сільської ради і на яку Літинською державною державною нотаріальною конторою її було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВІ №003996 від 09.02.2000 р., зареєстроване в реєстрі за №229.

Крім вищезазначеного майна у володінні спадкодавця знаходився житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

Вказує, що вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері, однак не може набути право власності на спадкове майно в порядку спадкування через нотаріальну контору, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок.

Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить визнати право власності на вказаний житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Слободяник Л.І. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність та відсутність позивача. Позовну заяву підтримує в повному обязі та просить її задовольнити.

Представник відповідача Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області до судового засідання не з`явився, надіслали на адресу суду листа відповідно до якого просять розглядати справу без представника сільської ради. Рішення просять прийняти на розсуд суду.

Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав.

Так, відповідно до свідоцтва про народження позивачки (а.с.10) її матір`ю зазначена ОСОБА_2 . Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.11) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.12) позивач після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 успадкувала право на земельну частку (пай), розміром 1,28 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області.

Відповідно до технічного паспорту (а.с.13-17) зазначається технічна характеристика житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до Архівного витягу з Рішення №9-а виконкому Пеньківської сільської Ради народних депутатів від 25 січня 1994 року (а.с.23) ОСОБА_2 (так у документі) передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,49 га, яка розташована в межах селах, для ведення особистого підсобного господарства, в т.ч. по АДРЕСА_1 , біля хати - 0,31 га та додаток - 0,18 га.

Відповідно до листа Літинської державної нотаріальної контори за №166/02-17 від 25.02.2020 р. (а.с.24) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю на те законних підстав.

Відповідно до довідки Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за №1185 від 02.10.2019 р. (а.с.25) ОСОБА_2 , 1916 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала до дня смерті в АДРЕСА_1 , разом з нею проживали та були зареєстровані дочка ОСОБА_1 , 1952 р.н., онук ОСОБА_3 , 1974 р.н., онука ОСОБА_4 ,1979 р.н., правнука ОСОБА_5 , 1997 р.н. та чоловік онуки ОСОБА_6 , 1974 р.н.

Відповідно до довідки Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за №1480 від 11.12.2019 р. (а.с.26) згідно погосподарської книги №14 за 2016-2019 р.р., номер об`єкта погосподарського обліку - 04-0174-1, житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_2 , 1916 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в нотаріальному порядку позивач ОСОБА_1 не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок, оскільки судом встановлено, що вона є спадкоємицею за законом і має право на оформлення спадщини.

Керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76, 81, 206, 247, 259, 263-268, 315 ЦПК України, ст.328, 1218, 1268 ЦК України, постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, позначений на плані літерою «А», загальною площею 59,5 кв.м., житловою площею (основною) 19,2 кв.м., веранду «а1», ганок, сарай «Б», погріб «п/Б», шию погріба «ш/п», сарай «В», сарай «В1», погріб «Г», вбиральню «Д», огорожу № 1, ворота з хвірткою №2, хвіртку №3, криницю №4, що розташовані по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.