Єдиний унікальний номер 243/3908/19
Номер провадження 22-ц/804/3320/20
Головуючий у 1 інстанції Сидоренко І.О. Єдиний унікальний номер 243/3908/19
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/3320/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Мальованого Ю.М., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Гладуха О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2020 року цивільну справу № 243/3908/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Слов`янського міського нотаріального округу Бігун В.В., про розірвання спадкового договору, (головуючий у 1 інстанції суддя Сидоренко І.О.),

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання спадкового договору. Свої вимоги обґрунтував тим, що 14 грудня 2018 року між сторонами було укладено спадковий договір. Відповідно до умов якого, він передає відповідачу після своєї смерті належний йому житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку площею 0,0747 га кадастровий номер № :01:020:0116, які розташовані у АДРЕСА_1 . Відповідач, в свою чергу, зобов`язався повністю утримувати позивача, забезпечувати його харчуванням, медикаментами, одягом, доглядом, необхідною допомогою, сплачувати комунальні послуги та зберігати в його безоплатному користуванні нерухоме майно.

Проте після підписання цього договору відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не забезпечує позивача харчуванням, медикаментами, одягом та доглядом, не доглядає за домом та земельною ділянкою, а згодом почав стягувати з нього кошти по оплаті комунальних послуг. У зв`язку з чим просив розірвати спадковий договір від 14 грудня 2018 року, укладений між сторонами.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2020 року позов було задоволено. Розірвано спадковий договір від 14 грудня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Бігун В.В.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів зазначає, що суд не з`ясував належним чином усіх обставин, які мають значення по справі та безпідставно дійшов до висновку, що ним не виконуються умови договору. Ще до підписання цього договору, а саме з листопада 2018 року він почав доглядати за ОСОБА_2 , який є його двоюрідним дідом та став постійно проживати з позивачем у вказаному будинку. Вони мають спільний побут. У листопаді 2018 року ним за власні кошти було придбано необхідні для нормального проживання в цьому будинку предмети обстановки та побуту: м`які меблі, ліжко, платтяну шафу, пральну машинку.

З моменту підписання спадкового договору, він у повному обсязі виконує всі його умови, а саме: регулярно купає діда, кожного дня за допомогою своєї матері ОСОБА_3 готує для позивача; займається пранням його білизни та одягу; прибирає в будинку та на дворі; надає позивачу перукарські послуги; купує за своєї кошти продукти харчування та лікарські препарати, одяг та предмети побуту для позивача; сплачує рахунки за комунальні послуги. Проте суд першої інстанції не дав належної оцінки наданим ним доказам, зокрема поясненням свідків. Водночас зазначає, що свідки з боку позивача є зацікавленими особами, їх оцінка не може бути об`єктивною.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін.

Інші особи, які приймають участь у справі у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Від відповідача на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з карантином та його хворобо.

Судова колегія враховує, що цивільна справа перебуває в проваджені судів першої та апеляційної інстанції з квітня 2019 року. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 02.11.2020 року відкрито апеляційне провадження. Сторонами завчасно отримані копії процесуальних документів.

Заявляючи клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із введенням у країні карантину та хворобою, відповідач по справі не надав до суду апеляційної інстанції будь яких доказів щодо неможливості явки до суду за станом здоров`я. Саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів та відповідач не був позбавлений можливості взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду відповідно до статті 212 ЦПК України, проте не скористався своїм правом, у клопотанні про відкладення розгляду справи не зазначив причин, які безпосередньо перешкоджають йому взяти участь у судовому засіданні (аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19).

Наведене свідчить про відсутності перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

В той же час судова колегія звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 372 ЦПК України).

За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Ураховуючи тривалий час розгляду справи та з метою дотримання встановлених ст.. 371 ЦПК України строків розгляду апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та третьої особи, явка яких у судове засідання апеляційного суду не визнавалась обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (стаття 1304 ЦК України).

Згідно статті 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача (стаття 1308 ЦК України).

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що 14 грудня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено спадковий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Бігуном В.В., та зареєстровано у реєстрі за № 6196,30.

Відповідно до п. 1 укладеного договору, відчужувач ОСОБА_2 після своєї смерті передає у власність набувачу ОСОБА_1 , а набувач приймає після смерті відчужувача у власність наступне майно:

житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що відносять до нього, розташований у АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0747 га, кадастровий № :01:020:0116. На вказаній земельній ділянці знаходиться: житловий будинок дерев`яний, обкладений цеглою А-1, житловою площею 65,7 кв.м., загальною площею 123,5 кв.м., вбиральня цегляна В, гараж цегляний Г, сарай цегляний Д, душ цегляний Е, сарай шлакоблочний, обкладений цеглою Ж, огорожа № 1, 2, вимощення № 3;

земельну ділянку загальною площею 0,0747 га, кадастровий № :01:020:0116, розташовану у АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва.

Набувач же зобов`язується виконувати розпорядження відчужувача, визначені даним договором.

Згідно із п.14 договору на набувача ОСОБА_1 покладаються обов`язки повністю утримувати ОСОБА_2 , забезпечуючи його харчуванням, медикаментами, одягом, доглядом, необхідною допомогою, сплачувати комунальні послуги та зберігати в його безоплатному користуванні нерухоме майно.

Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужовача у разі невиконання набувачем його розпоряджень (пункт 24 договору).

Відповідно до довідки № 87 від 28.05.2019 року, виданої комітетом мікрорайону «Східний» м. Слов`янськ, ОСОБА_1 дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_1 у період з 10.11.2018 року по 28.05.2019 року, про що засвідчено власником наведеного будинку ОСОБА_4 та сусідами ОСОБА_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 та квартальною ОСОБА_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно з актом № 86 від 28.05.2019 року, виданого комітетом мікрорайону «Східний» м. Слов`янськ, комісією у складі керівника комітету мікрорайону «Східний» Задірака В.С. та членів комісії ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було обстежено домоволодіння по АДРЕСА_1 . Комісією встановлено, що з листопада 2018 року за вказаною адресою проживають: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , між якими 14 грудня 2018 року укладено спадковий договір. З листопада 2018 року по теперішній час вказані особи проживають однією сім`єю, ведуть спільне господарство, мають спільний побут. ОСОБА_1 протягом зазначеного часу здійснює догляд за ОСОБА_2 , а саме: купає його, готує їжу, пере одяг та постільну білизну, проводить прибирання в будинку та на присадибній ділянці (здійснив викорчовування старив дерев та порослі на земельній ділянці, провів з ванної кімнати до кухні гарячу воду, встановив змішувач), приймає участь в оплаті комунальних послуг та надає різноманітну необхідну допомогу.

Згідно з наданими копіями квитанцій по оплаті комунальних послуг з постачання електричної енергії, водопостачання та газопостачання, а також вивезення твердих побутових відходів за об`єктом позивача за адресою: АДРЕСА_4 за період з листопада 2018 року по травень 2019 року, особові рахунки у постачальників наведених комунальних послуг відкриті на ім`я ОСОБА_2 , якого зазначено як платника комунальних послуг.

За таких обставин, встановивши, що матеріали справи не містять належних, допустимих і достовірних доказів виконання відповідачем умов спадкового договору щодо повного утримання відчужувача, зокрема оплати житлово-комунальних послуг та збереження в безоплатному користуванні ОСОБА_2 нерухомого майна, суд дійшов обґрунтованого висновку про невиконання набувачем розпоряджень відчужувача та недотримання ним умов спадкового договору, що є підставою для задоволення позову.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, щодо безпідставності висновків суду першої інстанції про недоведеність позову, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610 ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням законодавства є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Укладеним між сторонами спадковим договором було узгоджено усі істотні умови. Зокрема пунктом 14 договору визначено обов`язки набувача, а саме: повністю утримувати ОСОБА_2 , забезпечуючи його харчуванням, медикаментами, одягом, доглядом, необхідною допомогою, сплачувати комунальні послуги та зберігати в його безоплатному користуванні нерухоме майно.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Та відповідно до ч.3, 4 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Та, відповідно до положень ст.ст. 614, 1308 ЦК України, належне виконання зобов`язання за договором має довести саме набувач.

Поняття доказів розкрито у частині першій статті 76 ЦПК України. Так, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За положеннями ч. 4 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє в реалізації ними прав, передбачених кодексом. У відповідності до вимог процесуального права, сторонам роз`яснено обов`язок надати докази на підтвердження зазначених ними обставин.

Між тим, відповідачем по справі не надано належних, допустимих і достовірних доказів, що підтверджують належного виконання ним обов`язків щодо повного утримання позивача, зокрема оплати комунальних послуг у повному обсязі.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо купівлі продуктів харчування для позивача, проведення прибирання в будинку, купівлі ліків та забезпечення у разі необхідності надання відчужувачу медичної допомоги. Копії чеків на придбання продуктів харчування, які долучені відповідачем до матеріалів свідчать про придбання продуктів харчування 01.12.2018 року на суму 118,30 грн, 11.12.2018 року на суму 194,20 грн, 20.12. 2018 року на суму 54,40 грн, 23.12.2018 року на суму 253,80 грн, 14.03.2019 року на суму 43.80 грн. та не можуть свідчити про повне утримання позивача. Решта наданих відповідачем копій чеків на придбання продуктів харчування (за період друга половина квітня травень 2019 року), датовані часом, коли позивач поставив питання про розірвання спадкового договору.

Доводи щодо придбання відповідачем у листопаді 2018 року, тобто до укладенні спірного договору, меблів, пральної машинки та виконання у цей період певних побутових робіт у будинку не спростовують правильність правових висновків суду щодо неналежного виконання зобов`язань за договором укладеним 14.12.2018 року.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом дано неналежну оцінку наданим ним доказам, а саме поясненням свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , якими підтверджується факт належного утримання позивача, не приймаються до уваги, оскільки ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам у сукупності, у тому числі квитанціям зі сплати комунальних послуг та поясненням свідків. З матеріалів справи убачається, що зокрема поясненнями свідка ОСОБА_1 , підтверджується факт лише часткової сплати відповідачем комунальних послуг.

Таким чином, висновки суду відповідають встановленим обставинам та підтверджуються матеріалами справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку про невиконання набувачем розпоряджень відчужувача та недотримання ним умов спадкового договору, а тому спірний договір підлягає розірванню.

Решта доводів апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому що було викладено у запереченні на позовну заяву, були предметом розгляду у суді першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

Л.П. Никифоряк

Ю.М. Мальований

Повний текст постанови складений 23 грудня 2020 року

Суддя-доповідач В.В. Папоян