Справа № 661/1695/20
Провадження № 2/661/556/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(д о д а т к о в е)

20 жовтня 2020 року

Новокаховський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді : Чирського Г.М.,

за участю : секретаря судового засідання: Шевченко Ю.М.,

розглянувши цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Нова Каховка, за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування,

в с т а н о в и в :

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 01.10.2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним Договір дарування від 01.11.2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Стягнуто у рівних частинах на користь ОСОБА_1 судовий збір з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розмірі 840 грн. 80 коп. - по 420 грн. 40 коп. з кожного.

Під час розгляду зазначеної справи представник позивача адвокат Тесля І.В. вказав про те, що докази на підтвердження витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, будуть надані до суду у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

06.10.2020 року від представника позивача-адвоката Теслі І.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по даній справі : про компенсацію витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень.

В судове засідання 20.10.2020 року учасники судового розгляду не з`явились, про день і час його проведення повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття осіб у судове засідання, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалося.

Вивчивши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

При ухваленні по справі рішення від 01 жовтня 2020 року судом не було вирішено питання стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката Теслі І.В., оскільки під час розгляду справи останній вказав, що докази на підтвердження таких витрат будуть надані до суду в строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тобто, впродовж п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема: 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що 27 серпня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Теслею І.В. укладено Договір про надання послуг адвоката. Додатковою угодою №1 до договору про надання послуг адвоката від 27.08.2019 р., укладеною 02.10.2020 р., сторони домовились про те, що за надання правової допомоги а саме: консультації, узгодження правової позиції, підготовки та подання позовної заяви до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , участь у судових засіданнях по справі №661/1695/20 ОСОБА_1 сплачує Теслі І.В. грошову винагороду в розмірі 10 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем також надано копію квитанції до прибуткового касового ордеру №21 від 02.10.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 на підставі договору від 27.08.2019 р. та додаткової угоди від 02.10.2020 р. сплатила адвокату Теслі І.В. 10 000,00 грн.

Пложеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

З наданої додаткової угоди №1 від 02.10.2020 р. вбачається, що адвокатом було надано правову допомогу що складається з: консультації, узгодження правової позиції, підготовки та подання позовної заяви, участі у судових засіданнях (29.05.2020 р. з 13:22 год. до 13:24 год., 16.06.2020 р. з 13:24 год. до 13:25 год., 21.07.2020 р. з 11:22 год. до 12:42 год., 07.07.2020 р. з 11:33 год. до 11:35 год., 24.09.2020 р. з 11:25 год. до 11:35 год., 01.10.2020 р. з 14-00 год. жл 16-36 год. При цьому, акт виконаних робіт або детальний опис виконаних робіт позивачем та представником позивача не надано, що не дає змогу встановити дійсний обсяг виконаних робіт та свідчить про штучне збільшення вартості виконаних робіт адвоката (оплати послуг), які, на думку суду є не спів мірними.

Обсяг часу на підготовку документів, консультацій та узгодження правової позиції, тобто обсяг юридичної і технічної роботи, не можуть бути враховані при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, оскільки не підтверджені доказами, при цьому, витрати на правову допомогу у зазначеній справі, суд вважає достатніми та співмірним, а також розумними і обгрунтованими - у розмірі 4000 грн.

Враховуючи те, що судом при винесенні рішення від 01.10.2020 року по даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу відповідно ст. 141 ЦПК України не вирішувалось, та з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, обгрунтовані витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 4 000,00 грн., оскільки витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути у рівних частинах на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у розмірі 4 000 грн. 00 коп. - по 2000 грн. з кожного.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Новокаховський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя Г. М. Чирський