Справа № 464/786/20
пр.№ 2/464/646/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

секретар судового засідання Мерза Д.С.

справа № 464/786/20

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

вимоги: визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням

Обставини справи

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою в порядку цивільного судочинства, в якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , покликаючись на те, що набула у власність квартиру, в якій відповідач тривалий час не проживає.

Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить задоволити, не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча згідно із вимогами ЦПК України повідомлялася про дату, час і місце такого за зареєстрованим місцем проживання, причин неявки не повідомила та не подала суду відзив на позовну заяву. У порядку ст.280 ЦПК України 16 квітня 2020 року без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Мотиви та висновки суду

На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28 листопада 2019 року (приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Іваненко Н.М., реєстровий № 1389) позивач ОСОБА_1 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи договором купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 190665695 від 28 листопада 2019 року. Про актуальність права власності свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24 квітня 2020 року за № 207485644.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 17 лютого 2020 року відповідач ОСОБА_2 з 21 січня 1999 року зареєстрована у згаданій квартирі.

Отже позивач є новим власником спірної квартири та набула право приватної власності на спірну квартиру на законних підставах, оскільки відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Позивач покликається, що відповідач у її квартирі тривалий час не проживає та з моменту купівлі таку не бачила, її місцезнаходження та номер телефону невідомі. Факт непроживання відповідача стверджується актами від 31 січня 2020 року та від 11 травня 2020 року в складі сусідів сторін, які вказали що бачили відповідача останній раз 5 років тому, а також актом житлового органу ЛКП «Під Зуброю» від 08 травня 2020 року за № 132.

Відповідно до положень ч.1 ст.156 ЖК України та ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Права власника жилого будинку, квартири, визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦПК України).

Зазначені норми матеріального права визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі наведених норм права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме порушене право та з яких підстав.

Отже лише сам по собі факт реєстрації відповідача у спірному житлі без фактичного проживання у ньому, враховуючи намір позивача, як власника вільно володіти, користуватися, а також розпоряджатися таким житлом, перешкоджає у вчиненні ним таких дій, право позивача є порушеним та підлягає захисту.

Аналізуючи наведені вище норми закону та обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідно із положеннями ст.64 ЖК України відповідач не є членом сім`ї позивача, не є співвласником та не набула самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо (ст.810 ЦК України, ст.ст.61, 64 ЖК України). Відповідач фактично не проживає у спірній квартирі понад 5 років і факт її реєстрації у ній створює позивачу безумовні перешкоди у володінні та користуванні своїм майном.

Отже суд вважає за можливе здійснити захист порушеного права позивача шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням, позов є підставними та підлягає задоволенню. Інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи суд не встановив.

Судові витрати

Розподіляючи судові витрати, в порядку ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення 840,80 гривень судового збору, сплаченого при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вказані процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3

Повне судове рішення складено 03 червня 2020 року.

Суддя О.В.Тімченко