У Х В А Л А

04 травня 2020 року суддя Подільського районного суду м.Києва Васильченко О. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про приведення судового наказу у відповідність до Закону України «Про виконавче провадження»,

В С Т А Н О В И В :

Подільським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 176 грн. 20 коп.

10.03.20 р. заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про приведення судового наказу № 758/12532/18 у відповідність до Закону України «Про виконавче провадження», шляхом виключення вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 176 грн. 20 коп.

Заява обґрунтована тим, що повідомленням від 27.12.2019 р. головного державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Пилипчуком К. Р. повернуто судовий наказ без прийняття до виконання. Підставою для повернення виконавчого документу зазначено, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі вказані дві виконавчі дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб-за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий органі мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб-платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 14, від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі"» вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Аналізуючи норми наведених статей, суд зазначає, що опискою або арифметичною помилкою є описка або помилка технічного характеру. Термін описка означає помилку в написаному тексті, зокрема через неуважність. Під опискою необхідно розуміти зроблену помилку в написанні слів (спотворення слів); спотворення (неточність): прізвища, імені й по-батькові, в зазначенні ініціалів, назві юридичних осіб, їхніх адрес тощо. Опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового наказу та його виконання.

З огляду на викладене, судом встановлено, що судовий наказ № 758/12532/18 винесено відповідно до правових норм, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, описки чи помилки в судовому наказі не допущено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 431, 432 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про приведення судового наказу у відповідність до Закону України «Про виконавче провадження» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. В. Васильченко