Справа № 163/2452/19
Провадження № 2/163/127/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.

з участю секретаря Філімонюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що позивач є власником житлового будинку за вищевказаною адресою. За цією адресою також зареєстрований відповідач, який позивачу доводиться усиновленим сином. У 2006 році відповідач залишив будинок та більше не повертався, його фактичне місце перебування невідоме. На даний час позивач має намір відчужити будинок, проте реєстрація у ньому відповідача унеможливлює реалізацію цього права. Крім цього, реєстрація відповідача у будинку порушує звичний для позивача ритм життя, оскільки на його адресу постійно надходять листи, а також телефонні дзвінки по кредитних зобов`язаннях відповідача.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Представник позивача в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності.

Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлявся шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, однак в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив.

За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.12.2017 року позивач є власником розташованого по АДРЕСА_1 житлового будинку.

Довідкою Рівненської сільської ради Любомльського району від 11.11.2019 року № 892 стверджено, що усиновлений син позивача ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1 , однак з 2006 року по даний час за цією адресою фактично не проживає.

Із повідомлення відділу економічної безпеки ТОВ "Авентус Україна" вбачається, що на ім`я відповідача за його зареєстрованою адресою надходять повідомлення про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором від 03.08.2019 року.

Відповідно із ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У справі встановлено, що позивач є власником спірного житла. Відповідач у ньому не проживає без поважних причин понад тринадцяти років, вибув із нього за власним волевиявленням і поважність причин його не проживання в житлі під час розгляду позову не встановлена. Перешкоди для вселення відповідача в будинок упродовж цього періоду були відсутні.

За таких обставин суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту у заявлений спосіб шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

З наведених підстав позов підлягає повному задоволенню.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки … апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Ім`я позивача - ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 .

Ім`я відповідача - ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 .

Головуючий : суддя С.С.Чишій