ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

06 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 623/299/20

провадження № 22-ц/818/2426/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Коваленко І.П.,

учасники справи:

заявник Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж,

боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Ізюмського комунального підприємства теплових мереж на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 лютого 2020 року, постановлену у складі судді Одарюк М.П., у справі за заявою Ізюмського комунального підприємства теплових мереж про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання, -

у с т а н о в и в:

28 січня 2020 року Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж (далі Ізюмське КПТМ) звернулось до суду із заявою, в якій просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості з оплати послуг з централізованого теплопостачання за період з 01 жовтня 2018 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 15117,12 грн та витрат зі сплати судового збору у сумі 210,20 грн.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 лютого 2020 року у видачі судового наказу відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник Ізюмського КПТМ, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скаргу мотивовано тим, що відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний здійснювати оплату за спожиті комунальні послуги, відсутність укладеного між виконавцем та споживачем відповідного договору не може бути підставою для звільнення від оплати спожитих послуг.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заяву про видачу судового наказу подано з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Судова колегія погоджується з такими висновками.

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у чч. 1 та 2 ст. 163 ЦПК України.

Крім того, частиною третьою ст. 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Процесуальні наслідки недотримання вимог ст. 163 ЦПК України визначені ст. 165 ЦПК України, відповідно до п. 1 ч. 1 якої суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Оскільки у порушення вимог ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу заявником не додано копію укладеного з боржниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у письмовій формі договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених процесуальним законом підстав для відмови у видачі судового наказу.

Разом з тим, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга не містить.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 375, 379, 381 - 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Ізюмського комунального підприємства теплових мереж залишити без задоволення.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2020 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

І.П. Коваленко