Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2400/20
Номер провадження2/711/1375/20
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
21 грудня 2020 року Придніпровський районний суд міста Черкаси
у складі: головуючого судді Казидуб О.Г.
секретаря судового засідання Зайцевої О.І.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа без самостійних вимог на стороні позивача : ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -
ОСОБА_1 02.04.2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, вказавши, що 12.03.1994 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.02.2020 року.
Під час перебування в шлюбі сторонами було набуто спільне сумісне майно, яке підлягає розподілу, проте відповідач в позасудовому порядку провести розподіл спільного майна подружжя відмовляється.
На думку позивача до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя слід віднести грошові заощадження в сумі 114 465,00 грн., наявні у ОСОБА_2 .
Оскільки загальна сума грошових заощаджень складає 114 465, 00 грн., частка, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 та становить Ѕ частину складає 57 232,50 грн. (114 465,00 грн. х 1/2 = 57 232,50 грн.).
Крім того, під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 був укладений договір позики, що підтверджується його власноручною розпискою від 20.04.2019 року, на підставі якого він отримав у ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 6 000 доларів США із зобов`язанням повернути їх у повному обсязі до 01.05.2020 року. Оскільки заборгованість не повернута і станом на сьогоднішній день, то Уг частина вказаної позики в розмірі 3 000 доларів США підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 14.04.2020 відкрито провадження в даній справі та справу призначено до розгляду в спрощеному порядку. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті спору.
У судове засідання позивач надав письмову заяву в якій підтримав у повному обсязі позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не з`явилися, були належним чином неодноразово повідомлений про наявність справи в суді, а також час та місце судового засідання для розгляду справи по суті. Відзив на позов не подали.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання надав заяву з проханням справу розглянути без його участі.
Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи.
Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12.03.1994 року зареєстрували шлюб в Відділі ЗАГСУ Черкаського міськвиконкому м. Черкаси, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серія НОМЕР_1 .
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.02.2020 року у справі №711/283/20 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно зі змістом ст. 60 СК України, - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Так об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ч. 2 ст. 61 СК України).

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 21.01.2020 року ОСОБА_2 було внесено на депозитний рахунок вартість частки майна у справі до ОСОБА_1 про поділ спільного майна грошові кошти в сумі 114465,00 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.03.2020 року у справі №711/542/20 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя залишено без розгляду. А також повернуто ОСОБА_2 , сплачений нею по квитанції № 0.0..1 від 21.01.2020 року в АТ КБ «Приватбанк» «бюджетний платіж» (внесення на депозитний рахунок вартості частки майна у справі ОСОБА_1 про поділ спільного майна) в розмірі 114465 (сто чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят п`ять) грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

20.04.2019 року ОСОБА_1 отримав в борг від ОСОБА_3 6000 доларів США, про що надав власноручно написану розписку.

Верховним Судом України при розгляді справи № 6-843цс17 (постанова від 24.05.2017 року) висловлена Правова позиція про те, що за загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено ст. 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма ч. 3 ст. 61 СК України кореспондує ч. 4 ст. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

Судом встановлено, що під час перебування в шлюбі сторонами було набуто спільне майно, а саме грошові заощадження, що підтверджується внесенням ОСОБА_2 на депозитний рахунок суду 21.01.2020 року коштів в сумі 114465,00 грн. Вказані кошти було внесено під час перебування сторін в шлюбі, оскільки шлюб між ними було розірвано рішенням суду від 27.02.2020 року.

Крім того ОСОБА_1 20.04.2019 року, діючи в інтересах сім`ї, отримав позику від ОСОБА_3 в сумі 6000 доларів США, яка на час розгляду справи позикодавцю не повернута.

У розглядуваній справі відповідачем ОСОБА_2 відзиву подано не було та не спростовано доводи позивача належними доказами.

Вирішуючи питання про поділ спільного майна, яка є об`єктом права спільної сумісної власності, суд враховує, що відповідно до ч.1, 2 ст. 70 СК України, - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Обставин, які б давали підстави для відступу від рівності часток подружжя судом не встановлено.

А тому суд вважає, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві власності на грошові кошти та боргові зобов`язання є рівними по Ѕ частці за кожним.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_2 має компенсувати ОСОБА_1 Ѕ частки заощаджень сплативши останньому грошові кошти в сумі 57232,50грн., що становить Ѕ від 114465,00 грн.

Крім того ОСОБА_2 в рахунок компенсації боргових зобов`язань ОСОБА_1 , що виникли в зв`язку з отриманою 20.04.2019 позикою в сумі 6000 доларів США, грошові кошти в сумі 3000,00 доларів США.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що вимоги ОСОБА_1 задоволено, то до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає сплачений ним судовий збір в сумі 1401,19 грн.

На підставі ст. ст. 57, 60-61, 65, 70 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа без самостійних вимог на стороні позивача : ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації Ѕ частки заощаджень(114465,00грн.) грошові кошти в сумі 57232,50грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації боргових зобов`язань грошові кошти в сумі 3000,00доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати ,що складаються з судового збору в розмірі 1401,19грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення виготовлено 29.12.2020 (з урахуванням вихідних днів).

Головуючий: О. Г. Казидуб