н/п 2/490/1702/2020 Справа № 490/9842/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26 березня 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Гуденко О.А.,
при секретарі Дудник Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
15.11.2019 року позивач звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача, в якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: домоволодінням АДРЕСА_1 . В обгрунтування позову посилається на те, що сторони перебували у шлюбі з 10.09.1993 року по 31.05.2016 року. В зв`язку з цим відповідач вселився в належну на праві власності позивачу частку домоволодіння АДРЕСА_1 та був там зареєстрований з 04.03.1997 року. Разом з цим, відповідач не проживає за вказаною адресою з 08.10.2018 року.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2019 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А.
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.11.2019 року вищезазначений позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі.
Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом через оголошення на офіційному сайті суду.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
ОСОБА_3 є власником 19/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва по право власності серії ЯЯЯ 204835 від 07.06.2005 року.
З копії сторінок будинкової книги на вищезазначене домоволодіння вбачається, що за вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно копії рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.05.2016 року по справі № 490/1015/16-ц, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.09.1993 року по 31.05.2016 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
09.08.2016 року ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».
У Акті про не проживання від 08.11.2019 року, посвідченого ТОВ «Центральний 1», сусіди ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтвердили факт не проживання відповідача за вищезазначеною адресою та відсутність його особистих речей в домоволодінні з 08.10.2018 року.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до правової позиції Верховного Суду України в справі №688/63/15-ц, у справі №6-709цс16 положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин в будь-який час.
На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО