Справа № 682/3087/19
Провадження № 2/682/120/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Маршал І.М., секретаря Мелашенко О.В.

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Андрієвського О.А.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що 06.06.2019 року до позивачки додому прийшла сусідка ОСОБА_3 , яка розповіла, що ходила в Піддубецьку НВК І -ІІ ст., щоб забрати документи, так як вирішила перевести свого малолітнього сина навчатися до Киликиївського НВК. Директор Піддубецького НВК ОСОБА_2 не бажаючи віддавати документи сина ОСОБА_3 , став в присутності вчителів її ображати та говорити, що зробить так, що через соціальну службу в неї заберуть дітей. Після директор ОСОБА_2 , назвавши прізвище позивачки, сказав, що це вона напоумила ОСОБА_3 перевести свого сина в інший навчальний заклад, що позивачка їх споює, щоб вони забирали дітей зі школи, при цьому він виражався на адресу позивачки нецензурними словами, а його дружина ОСОБА_7 назвала позивачку «рябою сучкою». Почувши це, позивачка з матір`ю ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , піти в школу і вияснити в директора ОСОБА_2 чому він так себе поводить, ображає їх.

Прийшовши до Піддубецького НВК , зайшли до вчительської, де в той час там знаходились директор ОСОБА_10 та вчителі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 Привітавшись, позивачка запитала у відповідача та його дружини, чому вони її ображають, обзивають нецензурними словами, що зараз літо і всі «рябенькі». Після цих слів позивачки відповідач підбіг до позивачки і схопивши за плечі з такою силою, що на позиваці розстебнулася блузка та розірвалася під рукою, почав випихати її з вчительської, а далі на вулицю, при цьому обзивав її нецензурними словами. Коли все це ще певний час продовжувалось на вулиці, то тому була свідком вчителька ОСОБА_15 , яка йшла до школи з внучкою. Відповідач припинивши обзивати позиваку нецензурними словами, повернувся в приміщення школи, а вони пішли до приміщення колишньої сільської ради, де поскаржилися на дії директора школи старості ОСОБА_16 , який вислухавши їх, сказав, що розбереться в тому, що сталося.

Після такої поведінки відповідача в позивачки погіршився стан здоров`я, вона була змушена приймати заспокійливі ліки. Спочатку лікувалась самостійно, а коли їх фельдшер повернулась з курсів, звернулася до неї за медичною допомогою. Позивачка інвалід ІІІ групи, в минулому тричі перенесла інсульт.

Щоб виправдати себе та свою негідну поведінку щодо позивачки, відповідачем чи за його вказівкою 07.06.2019 року було складено акт про те, що позивачка та ОСОБА_8 06.06.2019 року прийшли до школи в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, про що свідчило, що в них була порушена координація рухів, порушення мови, вираження тремтіння рук, запах алкоголю з ротової порожнини, різка зміна забарвлення шкіряного покриву, на обличчі почервоніння та різке побілення.

Після перенесених інсультів в позивачки інколи нечітка мова і може бути порушення координації рухів. Щодо тремтіння рук, почервоніння шкіряних покривів, позивачка вказує, що після матюків відповідача будь у кого будуть тре мітити руки і зміниться від хвилювання колір шкіри на обличчі. Акт підписали не вчителі, які дійсно тоді були у вчительській і все бачили, а староста села ОСОБА_16 , водій шкільного автобуса ОСОБА_17 , вчителька ОСОБА_18 , які взагалі не були присутні у вчительській і які нічого не могли бачити та чути. Також під актом стоїть прізвище та підпис вчительки ОСОБА_19 , яка в період з 30.05.2019 по 14.06.2019 року була на курсах підвищення кваліфікації і 06.06.2018 року, коли все це сталося, її не було на спростування цієї інформації.

Позивачка вказує, що неправомірним діями відповідача ОСОБА_2 їй завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях, порушенні душевної рівноваги, в в`язку з тим, що вона була ображена та принижена в присутності односельчан, вчителів школи.

Просить суд визнати, що поширені відповідачем ОСОБА_2 відомості, що позивачка споює ОСОБА_3 , щоб вона перевела своїх дітей з Піддубецького НВК І-ІІ ст. до Киликиївського НВК , те що 06.06.2019 року позивачка прийшла до вчительської Піддубецької НВК І -ІІ ст., перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, не відповідають дійсності та принижують її честь та гідність; зобов`язати відповідача ОСОБА_2 публічно вибачитися перед позивачкою на загальних зборах працівників Піддубецької НВК І-ІІ ступенів за поширення відносно позивачки неправдивої інформації, висловлення на її адресу в присутності вчителів навчального закладу образ з нецензурними словами, та грубої поведінки щодо позивачки, яка виразилась в штовханні, пошкодженні на позиваці одягу; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки понесені нею судові витрати.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові.

Відповідач в судовому засіданні просив у позові відмовити, подав до суду відзив на позов, де вказав, що позовні вимоги є безпідставними, надуманими та не відповідають дійсності. Суду пояснив, що він є директором Піддубецького НВК , до якого 06.06.2019 року прийшла ОСОБА_1 зі своєю сусідкою ОСОБА_8 , яка з порогу вчительської, де він у той час проводив нараду із вчителями, кинулася до нього зі словами образ. Він попросив її заспокоїтися, вийти, не лякати дітей, які в сусідній класній кімнаті проводили репетицію до випускного вечора. Проте, вона продовжувала ображати його, вигукуючи « ти рябий, і жінка твоя ряба, і діти», ображати вчителів, називаючи усіх «алкоголіками». Він встав з-за столу та рухаючись у напрямку ОСОБА_1 робив спробу своїм поступом у її сторону витіснити її з вчительської, а далі зі школи. Він не торкався ОСОБА_1 руками. Вона ж тикала йому у обличчя дулі.

Також йому відомо, що наступного дня вчителі школи зі своєї ініціативи склали акт у довільній формі, де описали своє бачення вказаного інциденту. Він як посадова особа жодного документу з цього факту не підписував.

Заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень також вважає необґрунтованими, оскільки жодного доказу спричинення позивачці моральної шкоди його діями не надано, не обґрунтовано розмір моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, те, що позивач належним та допустимими доказами не довела факт заподіяння позивачці моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправною діяльністю, а також не обґрунтовано, з чого позивачка виходила при визначені розміру заподіяною їй шкоди, всі надумані позивакою факти викладені в позовній заяві спростовуються поясненнями вчителів та водія, які були свідками скандального та провокаційного інциденту зі сторони позивачки, пояснень вчительки молодших класів ОСОБА_19 , яка вказує, що позивачка ОСОБА_1 , яка являється її сусідкою не одноразово погрожувала їй, що «затаскає» по судах. Просить суд в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди відмовити в повному обсязі. При цьому просив суд критично оцінити покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_8 , які не можуть бути об`єктивними оскільки перебувають із ним у неприязних відносинах.

Свідок ОСОБА_3 суду показала, що 06.06.2019 року вона прийшла до директора школи ОСОБА_2 з тим, аби забрати документи дитини та перевести в іншу школу. Директор їй сказав, що «нН живи чужим розумом, це певно ОСОБА_20 тебе навчила, щоб дитину забрати зі школи". Ще казав, що « ОСОБА_20 тебе споює ». Документи віддав. Дорогою додому вона зустріла ОСОБА_20 ) з внуками і переказала їй слова ОСОБА_2 . Вдома також розказала про цю розмову матері ОСОБА_8 Мама з сусідкою ( ОСОБА_20 ) пішли в школу, потім розказували, що був конфлікт, директор випихав ОСОБА_20 зі школи, вживаючи нецензурну лексику.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року її дочка ОСОБА_3 пішла забирати зі школи документи на меншого сина та прийшла звідти плачучи - директор її обзивав, казав що заберуть у неї дітей. До них зайшла сусідка ОСОБА_20 ) і вони вдвох пішли до школи. Коли зайшли у вчительську, то директор зірвався з місця і «взяв за барки» ОСОБА_20, випихав за двері та притис до одвірка, геть блузка на ній трісла. Вигукував : «Чого сюди прийшли? Геть зі школи! Це моя школа!».

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що працює вчителем у Піддубецькому НВК, 06.06.2019 року вона прийшла до школи на роботу і знаходилася у вчительській, де були ще директор та чотири вчительки. В двері зайшли ОСОБА_1 та ОСОБА_8 звертаючись до директора ОСОБА_1 вигукнула «Чого ви обзиваєте мене рябою ?». Директор встав з-за столу, утримуючи за грудину виштовхав ОСОБА_1 з вчительської, а далі випихав її з коридору на вулицю. При цьому штовхав на меблі у коридорі. Супроводжував це лайливими словами, за змістом виганяючи жінок з приміщення, називав їх «алкашками». Вона кинулася боронити ОСОБА_1 та відтягувала від неї ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що працює у Піддубецькому НВК вчителем. 06.06.2019 року вона йшла на роботу, а живе недалеко від школи. Ще зі свого двору чула, що на шкільному подвірї сварка. Коли підійшла ближче, то побачила, що на порозі школи стоїть директор, з дверей виходять дві жінки. Директор кричав: « Вон з моєї школи!», « Ти алкашка !». Жінки в його бік відсварювалися.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що є старостою сіл Піддубці, Тростанець, Василинівка Берездівської ОТГ. ОСОБА_1 є жителькою села Піддубці , вона є конфліктною жінкою, має погані відносини із сусідами та деякими односельцями. На його пам`яті це четвертий випадок конфлікту у школі за її участі. 06.06.2019 року він був на робочому місці і до нього прийшли ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , розказали, що прийшли в школу, а директор їх виставив. Були в збудженому стані, також повідомляли, що вживали пиво. Про порваний одяг мови не було.

Його дружина, яка на той час працювала вчителем у школі йому розповідала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 прийшли до школи зі скандалом до директора. ОСОБА_1 кричала « Ти рябий! І жінка твоя ряба і діти!», вчителів називала «алкоголіками». Вигукуючи махала руками.

08.06.2019 року ОСОБА_1 знову прийшла до його службового кабінету і повідомила, що вдома коли роздягалася помітила, що під рукавом порвано блузку, вона вважала, що то ОСОБА_2 їй порвав.

19.06.2019 року директор ОСОБА_2 складав звіт, прийшла ОСОБА_1 та зчинила шум. Представник управління освіти повідомив, що на дії директора є скарги від ОСОБА_1 та ОСОБА_8 Директор ОСОБА_2 після цього зачитав акт, який було складено 07.06.2019. ОСОБА_1 зчинила сварку, звинувачувала директора, що він обізвав її алкашкою та наркоманкою. Після цього звіт директора завершився і начальник управління освіти попросив чителів, які були у школі 06.06.2019 написати письмові пояснення.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що є вчителем Піддубецького НВК , 06.06.2019 року вона з вчителями були у вчительській, тривала нарада. Без стуку зайшли ОСОБА_1 та ОСОБА_8. ОСОБА_1. звертаючись до директора вигукувала : «Ти рябий! Жінка твоя ряба і діти !». Директор просив її вийти, однак вона не виходила. Він її не чіпав руками, не бив та не рвав одягу.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що є вчителем Піддубецького НВК , 06.06.2019 року вона була на роботі та проводила з колегою репетицію у сусідньому із вчительською класі. Чула лише крики ОСОБА_1 : « Ти рябий, ряба !», « алкоголіки»! Відкрила двері - у коридорі нікого не було. Вона заспокоїла дітей. Незабаром сварка припинилася.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що є вчителем Піддубецького НВК, 06.06.2019 вона була у вчительській. Відчинилися двері і вбігла ОСОБА_1 зі словами до директора : «Ти рябий! Твоя жінка ряба і діти рябі!». Директор встав з-за столу і почав вгамовувати її, намагався, щоб вона заспокоїлася і просив покинути приміщення школи. Він говорив нормальною мовою, без нецензурних слів. ОСОБА_2 не чіпав її руками, не бив, та не брав за одяг. ОСОБА_2 йшов у бік ОСОБА_1 та просив її вийти зі школи. У вчительській були ще вчителі ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , остання сиділа за столом, далеко від дверей та ніяким чином не встрявала у розмову між директором та відвідувачами.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що є вчителем Піддубецького НВК, 06.06.2019 до школи приходила ОСОБА_3 забирати документи на сина ОСОБА_26 , щоб перевести у іншу школу. Директор ОСОБА_2 намагався їй пояснити, що можливо не розумно забирати дитину зі школи, яка поряд із домом та віддавати до школи, яка за сім кілометрів, супроводжував це словами «не живи чужим розумом». Документи віддали і жінка пішла.

Потім була нарада у вчительській, забігла ОСОБА_1 зі словами : «Ти рябий! Твоя жінка ряба, і діти рябі !», вона кричала голосно. Директор просив її заспокоїтися. Вона ж продовжувала лаятися. ОСОБА_2 казав їй « Йди , не доводь до гріха!» і йшов у її бік. Потім вона сама вибігла на двір, де тикала директору дулі. ОСОБА_2 не чіпав ОСОБА_29 руками, одяг на ній був цілим.

07.06.2019 року вчителі із старостою села описали ці події у акті.

Свідок ОСОБА_30 суду показала, що є вчителем Піддубецького НВК , 06.06.2019 року вона була на роботі та проводила з колегою репетицію у сусідньому із вчительською класі. Чула з-за стіни сварку: голос директора, який просив заспокоїтися і вийти і голос ОСОБА_1 , яка дуже голосно кричала. Конфлікт тривав не довго. Коли вона прийшла в учительську, то колеги їй розказали, що приходила ОСОБА_1 і обзивала вчителів. Їй відома особа ОСОБА_1 , в школі навчались її діти та онуки, і вона завжди все вирішувала криком. Пізніше через деякий час в сільських розмовах вона чула, що у школі того дня була бійка і ОСОБА_1 порвали одяг.

Заслухавши учасників судового розгляду, свідків, вивчивши письмові докази, суд вважає заявлений позов таким, що до задоволення не підлягає.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

За змістом ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Частиною четвертою статті 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивачкою не доведено, що відповідач ОСОБА_2 поширив відомості, що ОСОБА_1 «споює ОСОБА_3 , щоб вона перевела своїх дітей з Піддубецького НВК І-ІІ ст. до Киликиївського НВК », та те що відповідач ОСОБА_2 поширив відомості, що «06.06.2019 року позивачка прийшла до вчительської Піддубецької НВК І -ІІ ст., перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння».

При цьому суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_8 щодо того, що ОСОБА_2 їм повідомляв, що ОСОБА_1 схиляє ОСОБА_3 до вживання алкоголю, оскільки вони є зацікавленими особами, а жодним іншим доказом цю обставину позивачем не доведено.

Також не доведено позивачкою належними та допустимими доказами, що ОСОБА_2 поширював неправдиву інформацію, що 06.06.2019 року ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння та перебуваючи в такому стані, прийшла до навчального закладу. Разом з тим, показами свідка ОСОБА_16 підтверджено, що зі слів самої позивачки ОСОБА_1 вона ІНФОРМАЦІЯ_1 із ОСОБА_8 вживали пиво, а отже інформація щодо вживання алкоголевмісного напою повідомлена нею посадовій особі старості села ОСОБА_16 самостійно.

Щодо твердження позивачки, що зі сторони відповідача 06.06.2019 року мало місце висловлення на її адресу в присутності вчителів навчального закладу образ з нецензурними словами, та грубої поведінки щодо позивачки, яка виразилась в штовханні, пошкодженні на позиваці одягу, то ці обставини також не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки суд знаходить, що покази свідка ОСОБА_12 не узгоджуються із показами решти свідків, які також були очевидцями подій 06.06.2019 року ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , та засвідчили, що ОСОБА_2 у розмові із ОСОБА_1 не вживав на її адресу нецензурних слів, не штовхав її, не рвав їй одягу.

З огляду на вищевказане, стороною позивача не доведено поширення відповідачем щодо неї недостовірної інформації, образ, грубої поведінки та пошкодження її майна ( одягу) за заявленими позовними вимогами, а отже задоволенню позовні вимоги в цій частині не підлягають.

Оскільки заявлена позивачкою вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень є похідною від вимог про поширення недостовірної інформації, образ, пошкодження майна, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, то й така також до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12,81, 259, 264, 265 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 05.06.2020.

Суддя Маршал І. М.