Справа № 404/2298/20
Номер провадження 2/404/617/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді - Варакіної Н.Б.

за участю секретаря - Уманенко Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , м. Кропивницький, а/я 68) до ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2 , місця реєстрації немає, фактично проживає АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_3 , місця реєстрації немає, фактично проживає АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 борг в розмірі 34 375,98 грн.

В обґрунтування вимог зазначає, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір позики від 30 березня 2017 року за умовами якого ОСОБА_4 надала відповідачу позику в сумі 8 810 грн. строком по 30 березня 2020 року, що підтверджується розпискою. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань ОСОБА_2 укладено договір поруки від 30.03.2017, згідно якого ОСОБА_3 виступила поручителем ОСОБА_2 по договору позики від 30.03.2017, отже на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позикодавцем по зобов`язанням ОСОБА_2 , які виникають з умов договору позики в повному обсязі. Сторони домовилися, що повернення позичальником позикодавцеві отриманої ним суми грошових коштів (позики) здійснюється позичальником частками, розмір яких зазначено в Додатку № 1 до договору позики від 30.03.2017 щомісяця протягом 36 місяців, починаючи повернення коштів з 30.04.2017 та закінчуючи повернення коштів 30.03.2020.

03 вересня 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги. Згідно п. п. 1.1. та 1.2. якого ОСОБА_4 (Первісний кредитор) передала ОСОБА_1 (Новий кредитор), а ОСОБА_1 прийняв право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і став кредитором за договором позики від 30.03.2017, укладеним між Первісним кредитором та ОСОБА_2 та договором поруки від 30.03.2017 укладеним між Первісним кредитором та ОСОБА_3 . Внаслідок укладення вказаного договору, відбулася заміна кредитора, а саме ОСОБА_1 набув статусу нового кредитора/стягувача за договором позики від 30.03.2017 позичальником згідно якого є ОСОБА_2 , та одержав право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника та Поручителя належного виконання всіх зобов`язань за Договором позики від 30.03.2017.

Про заміну кредитора у вищевказаних зобов`язаннях відповідачі були повідомлені первісним кредитором ОСОБА_4 належним чином у письмовій формі, що підтверджується листами від 04.09.2018. Зобов`язання за договором позики у визначений строк не виконані, позика повернута в розмірі 2 270 грн. Договором передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу, а також пеню у розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Станом на 30.03.2020 заборгованість перед позивачем становить 34 375,98 грн., з яких: 6 540,00 грн. - позика, 27 835,98 грн. - пеня, тому просить стягнути зазначений борг з відповідачів солідарно.

Представник позивача - ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги підтримала посилаючись на обставини викладені у позові, суду пояснила оскільки відповідачами був прострочений черговий платіж, нараховувалась пеня, і наступні платежі йшли на погашення спочатку пені, а потім боргу, на підставі ст. 534 ЦК України. Просила позов задовольнити.

Відповідач по справі ОСОБА_3 та як представник за довіреністю відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково. Суду пояснила, що основний борг погасила повністю, на підтвердження погашення боргу надала суду квитанції, зазначає, що отримала від позивача на руки позику в сумі 5000 грн. Розмір пені визнає частково, та просить її зменшити. Зазначає, що вона та її чоловік ОСОБА_2 є пенсіонерами, винаймають квартиру, чоловік має важке захворювання, вона за ним доглядає. З доходів є лише пенсія.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір позики від 30 березня 2017 року за умовами якого ОСОБА_4 надала відповідачу позику в сумі 8 810 грн. строком по 30 березня 2020 року, що підтверджується розпискою (а.с.5-6).

30.03.2017 укладено договір поруки від, згідно якого ОСОБА_3 виступила поручителем ОСОБА_2 по договору позики від 30.03.2017, а отже ОСОБА_3 на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позикодавцем по зобов`язанням ОСОБА_2 , які виникають з умов договору позики в повному обсязі, в строки та на умовах обумовлених договором позики (а.с.8).

Сторони домовилися, що повернення позичальником позикодавцеві отриманої ним суми грошових коштів (позики) здійснюється позичальником частками, розмір яких зазначено в Додатку № 1 до договору позики від 30.03.2017 щомісяця протягом 36 місяців, починаючи повернення коштів з 30.04.2017 та закінчуючи повернення коштів 30.03.2020 (а.с.7).

03 вересня 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого ОСОБА_4 (Первісний кредитор) передала ОСОБА_1 (Новий кредитор), а ОСОБА_1 прийняв право вимоги, що належить Первісному кредиторові, і став кредитором за договором позики від 30.03.2017, укладеним між Первісним кредитором та ОСОБА_2 та договором поруки від 30.03.2017 укладеним між Первісним кредитором та ОСОБА_3 (а.с.13-14).

Про заміну кредитора у вищевказаних зобов`язаннях відповідачі були повідомлені первісним кредитором ОСОБА_4 належним чином у письмовій формі, що підтверджується листами від 04.09.201 (а.с.16).

Позивач зазначає, що зобов`язання за договором позики від 30.03.2017 не виконувались, у визначений строк кошти не повертались, тому станом на 30.03.2020 заборгованість ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед позивачем становить 34 375,98 грн., з яких 6 540,00 грн. - позика, 27 835,98 грн. - пеня.

Позивач

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як десять разів перевищує встановлений законом неоподаткований мінімум доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

ОСОБА_4 надала відповідачам позику в сумі 8 810 грн. строком по 30 березня 2020 року, що підтверджується розпискою. Сума боргу була повернута позивачеві частково, тому станом на 30.03.2020 заборгованість складає в сумі 6 540 грн. Борг відповідачами сплачувався не регулярно, тому у зв`язку з несвоєчасно виконаним грошовим зобов`язанням утворилась пеня в розмірі 27 835,98 грн.

Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідач зазначає, що отримала від позивача на руки позику в сумі 5000 грн., однак доказів про отримання даної суми коштів суду не надала.

Згідно із ч. З ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і не рухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч. 1,2 ст. 551 ЦК України).

Статтею 534 ЦК України, встановлено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Оскільки відповідачі не належним чином виконували боргові зобов`язання, позивач просить стягнути з відповідачів пеню в розмірі 27 835,98 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зважаючи на те, що відповідачі є пенсіонерами, а розмір пені значно перевищує розмір основної суми боргу, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідачів пені в розмірі 7 000 грн.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 одностороння відмова від договору не допускається, а зобов`язання має виконуватись належним чином. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки сума боргу відповідачами погашалась частково, у зв`язку з чим утворилась пеня, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення з відповідачів боргу в сумі 6540 грн. та пені в сумі 7000 грн., що складає 13 540 грн. боргу та судового збору в розмірі по 331,27 грн. (13 540 грн. х 100%:34 375,98 х 840,80 грн.) з кожного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 526, 533, 1046-1049 ЦК України, ст.263-265, 353 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , м. Кропивницький, а/я 68) до ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2 , місця реєстрації немає, фактично проживає АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_3 , місця реєстрації немає, фактично проживає АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з солідарно з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2 , місця реєстрації немає, фактично проживає АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_3 , місця реєстрації немає, фактично проживає АДРЕСА_1 ) борг в розмірі 13 540 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2 , місця реєстрації немає, фактично проживає АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_3 , місця реєстрації немає, фактично проживає АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , м. Кропивницький, а/я 68) судовий збір в розмірі по 331,27 грн з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду буде складено 16.10.2020.

Суддя Кіровського Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда