печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Винник С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання позивача про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді від 10 березня 2020 року у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному позовному порядку з викликом сторін та третьої особи у справі. Одночасно з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні та заборони вчиняти будь-які виконавчі дії, у тому числі і реалізацію заставного майна.

Ухвалою судді від 10 березня 2020 року у справі відкрито провадження для розгляду справи у порядку загального позовного провадження, також ухвалою від 10 березня 2020 року судом вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 1349 від 08 лютого 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В. В., який є предметом спору.

09 червня 2020 року у судове засідання, про яке повідомлялися належним чином, сторони та третя особа у справі не з`явилися, позивачем подано через Відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (загальна канцелярія суду) заяву про проведення судового засідання за її відсутності, просила розглянути заяву про витребування доказів у ТОВ «Фінфорс»: докази відкриття рахунку, на який надавалися кредитні кошти, відомості про рахунок, на який зараховувалися грошові кошти, докази видачі кредитних коштів (первинні облікові документи), заява про видачу кредиту, розписки, виписку з особового рахунку про рух коштів на підтвердження існування боргу та його розміру, докази надання електронного цифрового підпису для посвідчення договорів, у тому числі кредитних договорів, докази, які підтверджують повноваження надавати фінансові послуги та відповідну ліцензію (інші дозвільні документи), видачі Національним банком України або Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Суд, вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про доцільність витребування доказів, з огляду на наступне.

Предметом спору у справі, у цілях якого було подано заяву про витребування доказів, є виконавчий напис № 1349 приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В. В., виданий 08 лютого 2020 року, який позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню.

Сторона позивача зазначає, що жодних кредитних відносин з відповідачем не виникало, відповідач не довів нотаріусу обставину укладення кредитного договору (договору позики / фінансового кредиту), відкриття рахунку, надання кредитних грошових коштів позичальнику на рахунок, суму наданого кредиту, не надано навіть жодних доказів підпису договору позики, що свідчить про відсутність безспірності заборгованості, відсутнє повідомлення або ж будь-яка вимога про порушення основного зобов`язання, докази направлення та отримання такої вимоги позивачем.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Незасвідчені або неправильно засвідчені копії документів можуть бути належними, проте недопустимими доказам, оскільки у випадках передбачених законодавством певні обставини справи повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущенні, а власне докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достатності та достовірності, у разі неможливості самостійно надати докази, учасник справи вправі подати клопотання про витребування таких доказів судом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на захист жодним чином не допускає обмеження держави у виборі правових засобів і їх реалізації в ході розгляду його справи, оскільки у своїх доводах Суд виходить з теорії «рівності зброї», тобто зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу, в тому числі і в суді (постанова у справі «Рожков проти РФ» від 31 жовтня 2013 року). Сам принцип «рівності зброї» передбачає, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена в значно менш вигідне становище, ніж інша сторона.

У даному випадку, з метою повного та об`єктивного встановлення обставин справи, підтвердження або спростування доводів сторін, докази, які позивач не має можливості самостійно отримати та подати до суду, їх необхідно витребувати.

Керуючись ст.ст. 1-19, 43, 49, 81, 83, 84, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Витребувати у відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (код 41717584):

- докази відкриття рахунку, на який надавалися кредитні кошти,

- відомості про рахунок, на який зараховувалися грошові кошти,

- докази видачі кредитних коштів (первинні облікові документи), заява про видачу кредиту, розписки,

- виписку з особового рахунку про рух коштів на підтвердження існування боргу та його розміру,

- докази надання електронного цифрового підпису для посвідчення договорів, у тому числі кредитних договорів,

- докази, які підтверджують повноваження надавати фінансові послуги та відповідну ліцензію (інші дозвільні документи), видачі Національним банком України або Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Зобов`язати відповідача ТОВ «Фінфорс» надати витребувані докази протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити особі, у якої витребовуються судом докази, що відповідно до вимог статті 84 ЦПК України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала, відповідно до частини другої статті 261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею, та не підлягає оскарженню.

Суддя І. В. Литвинова