У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Машевській О.Ю.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО СІТІ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОКАР УКРАЇНА» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

05.06.2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ТОВ «АВТО СІТІ», ТОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» про стягнення коштів.

У заяві ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на транспортний засіб - автомобіль білого кольору марки «Renault Duster», номер кузову НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Обґрунтовує свою заяву тим, що 07.03.2017 року між ним та ТОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» було укладено Договір фінансового лізингу № 437, предметом якого є зазначений автомобіль, який 27.07.2017 року разом з документами за актом прийму-передачі був переданий ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3 , виданого 19.07.2017 року, право власності на автомобіль білого кольору марки «Renault Duster», номер кузову НОМЕР_1 , оформлено на ТОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА».

20.08.2017 року між ТОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» та ТОВ «АВТО СІТІ» був підписаний договір купівлі-продажу предмету лізингу та майнових прав (відступлення права вимоги) за вказаним вище договором лізингу.

29.01.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО СІТІ» було укладено Договір купівлі-продажу № 29/01/2018, на виконання вимог якого заявником було сплаченого 335 000,00 грн. та отримано згідно з актом про прийняття/виконання послуг за договором фінансового лізингу № 437 від 07.03.2017 року автомобіль білого кольору марки «Renault Duster», номер кузову НОМЕР_1 , для подальшого переходу його у власність останнього.

29.04.2018 року зазначений автомобіль у зв`язку накладенням Дарницьким ВДВС арешту у зведеному виконавчому провадженні був вилучений у ОСОБА_1 працівниками поліції Шепетівського ВП та доставлений на штрафний майданчик.

В травні 2020 року заявник дізнався, що в подальшому вилучений у нього автомобіль місяць тому був переданий представнику ТОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА», який надав ухвалу суду про скасування арешту на даний транспортний засіб.

Вказує, що має намір звернутися до суду з позовом про стягнення коштів з ТОВ «АВТО СІТІ», ТОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА».

Зазначає що, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Однак до заяви не додані докази того, кому на даний час належить транспортний засіб, на який заявник просить накласти арешт.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що, оскільки ТОВ «АВТО-СІТІ» передані всі права на право володіння, користування та розпорядження транспортним засобом, то останнє може вчинити дії, які утруднять чи унеможливлять виконати рішення суду в разі задоволення позову про стягнення грошових коштів за транспортний засіб.

Разом з тим, Верховний Суд у своїй постанові від 30.10.2019 року в справі № 683/2694/16 ц зазначив, що сам по собі договір купівлі-продажу вчинений у простій письмовій формі без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця.

Згідно документів, що містяться в матеріалах справи, на момент вилучення 29.04.2018 року у позивача спірного автомобіля його власником значилось ТОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА», однак дана інформація актуальна станом на 2017-2018 роки, а відповідна заява про забезпечення позову подана у червні 2020 року.

Крім того, з поданої заяви вбачається, що заявник звертався до ТОВ «АВТО-СІТІ» за адресою: м. Київ, вул. Механізаторів, 2-а, оф. 171, однак до приміщення його не допустили, а в телефонному режимі надавати пояснення відмовилися. Він також намагався зв`язатися з ТОВ «ЄВРОКАР УКРАЇНА» за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 7, оф. 169, однак, як зазначає заявник, за вказаною адресою товариство відсутнє та встановити його місцезнаходження неможливо.

Тобто, причинами сумніву, на думку заявника, щодо добросовісності відповідачів є ухилення від надання пояснень та наявність можливості у ТОВ «АВТО-СІТІ» відчужити або передати у довготривале користування автомобіль, що в подальшому призведе до порушення його законних прав та інтересів.

Однак відповідачі є діючими юридичними особами, відомості про які, зокрема, містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, законом чітко визначено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови від 22.12.2006 року № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО СІТІ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОКАР УКРАЇНА» про стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.