УХВАЛА

/про залишення позовної заяви без руху/

10 червня 2020 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Жовноватюк В.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом в порядку ЦПК України, в якому просить суд зняти арешт з невизначеного всього нерухомого майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 22.07.2014, яка винесена державним виконавцем в рамках примусового виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва, де ОСОБА_1 має статсу боржника.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, ОСОБА_1 долучає до матеріалів позову копію ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2020, яка постановлена за наслідками розгляду аналогічного її позову про зняття арешту з нерухомого майна тільки в порядку КАС України. Зазначеним судовим рішенням суд закрив провадження у справі та роз`яснив, що ОСОБА_1 слід звертатися до суду в порядку цивільного судочинства, при чому, до суду, який видав виконавчий документ, тобто до Солом`янського районного суду м. Києва.

Більше того, Окружний адміністративний суд м. Києва акцентує увагу ОСОБА_1 на конкретних нормах ЦПК України, які регламентують порядок такого звернення. Це ст.447 ЦПК України, яка передбачає право для сторони виконавчого провадження звернутися до суду зі скаргою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено її права чи свободи.

Тобто, не з позовом про зняття арешту з нерухомого майна, а зі скаргою на дії, рішення чи бездіяльність державного виконавця, в даному випадку на рішення про накладення арешту на майно чи на бездіяльність щодо нескасування такого арешту після завершення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, арешт застосований до майна ОСОБА_1 , як до боржника у виконавчому провадженні за виконавчим листом, виданим районними судом у цивільній справі про стягнення з позивача заборгованості.

Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що 16.12.2013 Солом`янським районним судом м. Києва постановлено рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у справі № 2609/23244/12 (2-273/13), яким позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» суму строкової заборгованості по кредиту в розмірі 82124 долари 52 центи США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 31.01.2013 складає 656321 гривню 29 копійок; суму простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 7223 долари 18 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 31.01.2013 складає 57734 гривні 88 копійок; суму строкової заборгованості по процентам у розмірі 869 доларів 40 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 31.01.2013 складає 6949 гривень 11 копійок; суму простроченої заборгованості по процентам у розмірі 11576 доларів 82 центи США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 31.01.2013 року складає 92533 гривні 52 копійки; суму строкової заборгованості по комісії в розмірі 959 гривень 50 копійок; суму простроченої заборгованості по комісії в розмірі 6716 гривень 50 копійок; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та комісії в розмірі 362676 гривень 07 копійок; штраф за ненадання документів на підтвердження фінансового стану та можливості огляду заставного майна в розмірі 79930 гривень; стягнуто судові витрати.

Отже на момент прийняття постанови про накладення арешту на майно боржника, ОСОБА_1 перебувала у статусі боржника у виконавчому провадженні №44090483.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII) встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції

Аналіз вищевикладених положень свідчить, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення сторонами виконавчого провадження, здійснюється за правилами того судочинства, якими суд керувався при прийнятті цього судового рішення, що підтверджується сталою, на час постановлення даної ухвали, судовою практикою.

Оцінюючи відомості надані відповідачем щодо того, що на момент звернення до суду матеріали виконавчого провадження, в рамках якого прийнято постанову про накладення арешту, були знищені, суд враховує таке.

Перелік підстав для закінчення виконавчого провадження на момент виникнення спірних правовідносин був закріплений у ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999, однією з яких є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.8 ч.1 ст.49).

Згідно п.1 розділу Х Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 за №1829/5 (далі по тексту - Правила), завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року.

У відповідності до п.2 розділу XI Правил, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Згідно з п.2 розділу XI правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 №1829/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, а після його закінчення виконавче провадження підлягає знищенню

Однак при цьому, суд вважає за доцільне акцентувати увагу на положеннях ч.2 п.15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2.04.2012 за №489/20802, у відповідності до якого у разі якщо завершене виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

У відповідності до ч.1 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Аналогічне положення закріплено і в ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, у редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду із даним позовом.

Отже, у розумінні Закону «Про виконавче провадження» в різних редакціях сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. При цьому, до сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також їх представники за законом чи договором

Одночасно судом наголошується, що ні Законом України «Про виконавче провадження» №606-XIV, положення якого діяли на час виникнення спірних правовідносин, ні Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 не містять положень, які б давали підстави стверджувати про те, що після закінчення виконавчого провадження з будь-яких із законодавчо визначених підстав, після передачі матеріалів виконавчого провадження до архіву і після їх знищення, сторони виконавчого провадження втрачають свій статус боржника або стягувача

Так, при посиланні на будь-яке з виконавчих проваджень, що є закінченими і в подальшому чиї матеріали знищені, є правомірним посилання на боржника і стягувача у таких виконавчих проваджень як на сторін у таких виконавчих провадженнях.

До того ж, як зазначено вище, знищені матеріали виконавчих проваджень можуть бути відновлені за наявності відповідних підстав та обставин

З огляду на те, що даний позов стосується порушення прав особи під час виконання судових рішень, ухвалених відповідно до ЦПК України, та враховуючи положення статей 447, 448 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, даний спір має бути ініційований на підставі скарги боржника в порядку ст.447 ЦПК України, але аж ніяк не позовної заяви про зняття арешту з нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Невірно обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права, в даному випадку невірно обраний порядок звернення до суду цивільної юрисдикції, може призхвести до відмови в позові лише з цих формальних підстав.

За викладених обставин, ОСОБА_1 слід звернутися до суду зі скаргою в порядку ст.447 ЦПК України .

Вищенаведені обставини суд доводить до відома позивач в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позову можуть бути усунуті шляхом звернення до Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст.447 ЦПК України на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, якщо ними порушено права чи свободи сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 175-177, 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з нерухомого майна, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків на протязі десяти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Жовноватюк