Справа №442/304/20
Провадження №2/442/404/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого судді: Кучаковського Ю.С.,
за участю секретаря судового засідання: Кравців Х.В.,
розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
за участю представників:
від позивача: не з`явилися
від відповідача: не з`явилися
від третьої особи: не з`явилися
До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулась ОСОБА_1 із позовом, у якому просить на підставі ст.ст. 7, 150, 155, 164-166, 180-182 СК України позбавити ОСОБА_2 батьківський прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, що ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов`язків; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , який було розірвано 05.12.2014. Вказує, що від шлюбу із відповідачем у них народилась донька: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що після народження дитини відповідач не надавав їй необхідну допомогу та підтримку у догляді за дитиною, а оскільки власного спільного житла у них не було, позивач переїхала до своїх батьків до села Рихтичі Дрогобицького району. Вказує, що відповідач відмовився проживати разом з нею та зовсім самоусунувся від участі у вихованні та утриманні дочки, за таких обставин позивач не бачила підстав для збереження їх шлюбу, який почав носити лише формальний характер, також після розірвання шлюбу відповідач жодного разу не відвідував дочку і зовсім нею не цікавиться: ні здоров`ям, ні потребами, ні успіхами, ні навчанням тощо. Він не бажає спілкуватися з дитиною і не надає також матеріальної допомоги на її утримання, тобто неналежно виконує свої батьківські обов`язки щодо своєї дитини. Наголошує, що самостійно забезпечує дочку матеріально, створює їй належні умови для проживання, навчання та повноцінного, гармонійного, всебічного розвитку. Наголошує, що через самоусунення відповідача від спілкування дочка зовсім не знає його як батька, для неї прикладом та батьківської уваги є лише батько позивача, ОСОБА_3 все більше запитує про батька, про причини його відсутності у житті, стає сумною, коли бачить, як інші діти спілкуються з татами, боляче реагує на будь-які запитання про нього. А така поведінка відповідача триває вже майже вісім років і не сприяє нормальному самоусвідомленню дитини як особистості, приносить їй глибоке страждання. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подала заяву про розгляд справи без їх участі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання та на офіційному веб-порталі судової влади України. За таких обставин суд визнав неявку відповідача неповажною, провівши розгляд справи у його відсутності.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.12.2014 по справі № 442/7186/14-ц позов задоволено; розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що зареєстрований 08 грудня 2010 року у відділі РАЦС м. Дрогобича Дрогобицького МРУЮ, про що в Книзі реєстрації актів шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 584; після розірвання шлюбу за позивачкою залишено прізвище „ ОСОБА_1 ".
Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки про склад сім`ї від 03.01.2020, виданої Рихтицькою сільською радою, до складу сім`ї ОСОБА_1 , входить, зокрема, дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до довідки № 201 від 27.11.2019 під час відвідування дитини вдома батька не зустрічала ні разу. Під час хвороби дитини ( ОСОБА_3 , 2012 р.н.) чи на проф. щепленні в п-ку приходила тільки мама або бабуся. Дільничий лікар-педіатр батька зовсім не бачила.
Відповідно до довідки-характеристики Рихтицької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. Дрогобицького району № 22 від 27.11.2019 вихованням і розвитком ОСОБА_3 займається виключно матір, ОСОБА_1 . Вона піклується, розвиває, доглядає і утримує свою доньку. Батько жодного разу не проявляв цікавості і не брав участі у вихованні і навчанні своєї дитини.
Згідно Висновку Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 27.12.2019 Дрогобицька районна державна адміністрація Львівської області як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, що ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Враховуючи вищенаведені норми оскільки відповідач не виконує батьківських обов`язків щодо його дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його слід позбавити батьківських прав.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, які мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Ч. 1 ст. 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 № 789-ХІІ, дата набуття чинності для України 27.09.1991) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Таким чином, в даний час між позивачем та відповідачем виник спір з приводу утримання неповнолітньої дитини, а тому суд переконаний, що позивач потребує допомоги на її утримання, а відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує стан здоров`я позивача та відповідача - платника аліментів, їхнє матеріальне становище, рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, вимоги розумності та справедливості, мінімальний розмір аліментів на одну дитину і визначає на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку з подальшою індексацією, починаючи з 15.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття.
У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у сумі 840 грн 80 к. та в в дохід спеціального фонду Державного бюджету України в сумі 840 грн 80 к.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280-283, 289, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією, починаючи з 15.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення допустити до негайного виконання в частині стягнення платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 к.

Стягнути з ОСОБА_2 840 (вісімсот сорок) грн 80 к. судового збору в дохід спеціального фонду Державного бюджету України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; тел.: НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ).

Третя особа: Дрогобицька районна державна адміністрація Львівської області (82100, Львівська обл., м. Дрогобич, вул. 22 Січня, будинок 37; ідентифікаційний код 04056477).

Суддя Ю.С. Кучаковський