ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 жовтня 2020 року м. Чернівці

справа № 724/761/19

провадження №22-ц/822/695/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Одинака О.О., Литвинюк І.М.

секретар Ковальчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області про визнання протиправними рішення сільської ради, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно та земельні ділянки, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 червня 2020 року

встановив:

Описова частина

Короткий зміст заяви

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області про визнання протиправними рішення сільської ради, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно та земельні ділянки.

Позовні вимоги обгрунтовані наступними обставинами. Рішенням Клішковецької сільської ради Хотинського району від 12.09.2018 року за № 479/42/2018 надано дозвіл на виготовлення технічних документів із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі та підтвердження розміру земельних ділянок ОСОБА_2 , площею 0,36 га., а саме: 0,25 га. - для будівництва обслуговування, серія та номер АДРЕСА_1 і 0,11га - для ведення особистого селянського господарства по

АДРЕСА_2 20.11.2018 року прийняла рішення № 512/45/18 про передачу у власність цих земельних ділянок ОСОБА_2 , а 11.12.2018 року державний реєстратор Недорубан І.І. провела державну реєстрацію цих земельних ділянок : площею 0,25га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадна ділянка) з реєстраційним номером 250, кадастровим :05:002:0532, площею 0,0984га - для ведення особистого селянського господарства з реєстраційним номером 250, кадастровим номером: :05:002:0533.

Державний реєстратор ОСОБА_3 21.02.2019 року провела реєстрацію права власності на земельну ділянку, площею 0,25 га. за кадастровим номером :05:002:0532, реєстраційний номер: 250, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га., а також житлового будинку літ. А-1 1985 року побудови, матеріал стін - саман, житловою площею 31,5 кв.м., загальною площею 35,8 кв.м., житлового будинку літ Б-1 1950 року побудови, матеріал стін - саман, житлова площа 14,5 кв.м., загальна 39,3 кв.м., літ. Пд-підвал, літ. а- ганок, літ В - сарай, літ. Г- сарай літ. Ж- сарай, літ. і - вбиральня, № 1 - ворота, № 2 - огорожа.

Рішення Клішковецької сільської ради Хотинського району від 20.11.2018 року № 512/45/18 про передачу у власність цих земельних ділянок ОСОБА_2 , реєстрацію за нею права власності на ці земельні ділянки та на нерухоме майно вважає протиправним, таким що порушує майнові права на нерухоме майно та земельну ділянку, а тому просить його скасувати, оскільки відомості та документи, які слугували підставою для прийняття рішення про приватизацію земельних ділянок і реєстрації права власності на земельну ділянку та нерухомість, що розташована на цій ділянці, не відповідають дійсності.

При прийнятті рішення про приватизацію земельних ділянок на користь ОСОБА_2 сільською радою не було враховано, що рішенням виконкому Клішковецької сільської ради від 27.10.1994 року ОСОБА_1 виділено 0,26 га. земельної ділянки і вона була зареєстрована у цьому господарстві разом із донькою ОСОБА_4 , проживала у ньому з 1994 року по 2018 рік регулярно сплачувала земельний податок.

Зазначала, що всупереч положенням Закону, документ, що посвідчує речове право ОСОБА_2 на земельну ділянку, зокрема, рішення Клішковецької сільської ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги, відсутній та наскільки їй відомо, після оформлення у 1983 році ОСОБА_2 своїх спадкових прав на майно, таке рішення не приймалось.

Оскаржуване рішення 45-ої сесії Клішковецької сільської ради Хотинського району від 20.11.2018 року за № 512/45/2018 перешкоджає їй в реалізації її права на приватизацію земельної ділянки, виділеної їй за рішенням виконкому Клішковецької сільської ради від 27.10.1994 року відповідно до чинного на той час Земельного законодавства, і за яку вона всі ці роки сплачувала земельний податок.

Також зазначає, що сільська рада тривалий час не розглядає її заяву про надання їй дозволу на виготовлення технічних матеріалів та документів стосовно цієї земельної ділянки.

Згідно погосподарських книг Клішковецької сільської ради за 1994-2015 рік та за 2016 - 2018 рік вона значилась головою даного господарства, але у 2018 році посадовою особою сільської ради внесені виправлення, а саме її прізвище та ім`я перекреслено, і замість них зазначено « ОСОБА_2 ».

У графі «додаткова інформація» зазначено: виправлено « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » згідно свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 29.06.1983р. № 88/83 на ОСОБА_7 . ОСОБА_2 паспорт НОМЕР_1 . Виданий Ленінським РВГУ МВС 23.02.1999р. Витяг із ДРРП на НМ №149493369 від 14 149493369 від 14.12.2018.

У свідоцтві про право на спадщину за заповітом ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено, що спадкове майно, на яке видане дане свідоцтво, складається із: житлового будинку, розташованого у с. Клішківці Хотинського району, що належав померлому ОСОБА_8 на підставі довідки сільської ради від 16.06.1983 року і зареєстрованого у погосподарській книзі № 15, особовий рахунок 1448 Клішковецької сільської ради. Житловий будинок житловою площею 52 кв.м. розташований на земельній ділянці колгоспу.

Згідно даних погосподарської книги № 15 Клішковецької сільської ради, особовий рахунок НОМЕР_2 , де головою двору був ОСОБА_9 , у його господарстві був житловий будинок 1932 року забудови, загальною площею 40 кв.м, вкритий бляхою, сарай 1944 року забудови та підвал 2x2 м.

Отже, будинку, який успадкувала ОСОБА_10 на момент прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію, немає, оскільки згідно витягу із державного реєстру, у АДРЕСА_3 є два будинки із загальною площею 35,8 кв.м., 1985 року побудови (тобто після смерті ОСОБА_8 ) та загальною площею 39,3 кв.м., 1950 року побудови.

За таких обставин, рішення 45-ої сесії Клішковецької сільської ради Хотинського району від 20.11.2018 року за № 512/45/2018 та записи про реєстрацію права власності на земельну ділянку та нерухоме майно за адресою АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 не відповідають наданим документам, порушують її право на оформлення права власності на виділену їй земельну ділянку та будинок 1985 року побудови, що розташований на ній, а тому повинні бути скасовані.

Позивач просила визнати протиправним та скасувати рішення Клішковецької сільської ради Хотинського району від 20.11.2018 року за № 512/45/2018 про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,25 га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки площею 0,0984 га. - для ведення особистого селянського господарства; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у складі житлового будинку літ. А-1, 1985 року побудови, матеріал стін - саман, житловою площею 31,5 кв.м, загальною площею 35,8 кв.м, житлового будинку літ Б-1, 1950 року побудови, матеріал стін - саман, житлова площа 14,5 кв.м, загальна - 39,3 кв.м, літ. Пд - підвал, літ.а - ганок, літ В - сарай, літ. Г- сарай літ. Ж- сарай, літ. і - вбиральня, №1 - ворота, № 2 огорожа за ОСОБА_2 № запису 30446937 від 21.02.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250, яке прийняте державним реєстратором Недорубан І.І. 21.02.2019 року, Клішковецька сільська рада; рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0984га., реєстраційний номер об`єкта 250, кадастровий номер :05:002:0533, номер запису про право власності 29441045, номер запису про право власності 29441812, яке прийняте державним реєстратором Недорубан І.І. 11.12.2018 року, Клішковецька сільська рада; рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,25 га. та реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250, кадастровий номер :05:002:0532, номер запису про право власності 29441045, яке прийняте державним реєстратором Недорубан І.І. 14.12.2018 року, Клішковецька сільська рада.

ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву. В обгрунтування зустрічного позову посилалась на наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 24 червня 1983 року, державним нотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори Бричаєвим В.П., спадкоємцем майна ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається із житлового будинку розташованого в с. Клішківці, Хотинського району, Чернівецької області на земельній ділянці колгоспу, належного померлому на підставі довідки № 919 від 16 червня 1983 року Клішковецької ради і зареєстрованого в погосподарській книзі № 15, особовий рахунок № НОМЕР_2 Клішковецької сільської ради являється ОСОБА_11 .

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 15 за 1980-1982 р.р. домогосподарство ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 розташовано в АДРЕСА_3 .

В подальшому, у погосподарських книгах за 1994-2015 р.р. та за 2016-2018 р.р. головою домогосподарства значиться позивач за первісним позовом - ОСОБА_13 , а адреса домогосподарства значиться

АДРЕСА_4 та домогосподарство за адресою АДРЕСА_2 є одним і тим же домогосподарством і розташоване на одній і тій же земельній ділянці, на яку зареєстровано право власності за ОСОБА_2 .

Рішенням № 38/10 від 27 жовтня 1994 року земельну ділянку площею 0,26 га вилучено у ОСОБА_14 , який не був ні користувачем, ні власником даної земельної ділянки. Водночас користувачем земельної ділянки була ОСОБА_11 , яка дозвіл на вилучення не надавала.

Вважає, що рішення № 38/10 від 27 жовтня 1994 року «Про надання земельних ділянок у користування» виконавчого комітету Клішковецької сільської Ради народних депутатів, яким вилучено у ОСОБА_14 земельну ділянку площею 0,26 га. в користь ОСОБА_1 та надано їй у постійне користування для ведення особистого підсобного господарства є незаконним та порушує права ОСОБА_11 та підлягає скасуванню.

Просила визнати незаконним та скасувати рішення № 38/10 від 27 жовтня 1994 року «Про надання земельних ділянок у користування» засідання виконавчого комітету Клішковецької сільської Ради народних депутатів, яким вилучено у ОСОБА_14 земельну ділянку площею 0,26 га. в користь ОСОБА_1 та надано їй у постійне користування - для ведення особистого підсобного господарства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 червня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області про визнання протиправними рішення сільської ради, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно та земельні ділянки - задоволено частково.

Скасовано рішення Клішковецької сільської ради від 20 листопада 2018 року за № 512/45/2018 в частині безоплатної передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_2 в розмірі 0,25 га в АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :05:002:0532.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 45691792 від 26 лютого 2019 року щодо реєстрації права власності на житловий будинок літ. А-1, 1985р.п., матеріал стін - саман 0,25м., житловою площею - 31,5 м2, загальною площею - 35,8 м2, ганку літ. а. за ОСОБА_2 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 44607097 від 14 грудня 2018 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,25 га., кадастровий номер: :05:002:0533 за ОСОБА_2 .

В задоволенні позову ОСОБА_1 в іншій частині - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого прийшов до помилкових висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявний спір щодо права власності на самочинно збудований житловий будинок АДРЕСА_5 , та не доведено, хто будував житловий будинок 1985 року побудови, а також у зв`язку із тим, що суду не надано доказів того, що будинок є власністю ОСОБА_2 і що він не є самочинно збудований.

Вважає, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов внаслідок неправильного застосування норм матеріального права і ці висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що із свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 червня 1983 року, посвідченого державним нотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1195 ОСОБА_15 на підставі заповіту посвідченого Клішковецькою сільською радою Хотинського району 04 квітня 1975 року є спадкоємцем майна ОСОБА_12 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадкове майно складається з житлового будинку, розташованого в с.Клішківці, Хотинського району, належного померлому на підставі довідки №919 від 16 червня 1983 року Клішковецької сільради і зареєстрованого в погосподарській книзі №15, особовий рахунок № НОМЕР_2 Клішковецької сільської ради. При цьому зазначено, що житловий будинок площею 52 кв.м. розташований на земельній ділянці колгоспу.

Відповідно до погосподарської книги №15 станом на 1980, 1981,1982 роки по с.Клішківці головою сім`ї в домогосподарстві особовий рахунок № НОМЕР_2 , адреса - Довбуша №10 значиться ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Жодних інших членів сім`ї не вказано. В особистій власності господарства знаходився житловий будинок 1932 року побудови, загальною площею 40 кв.м., матеріал стін - саман, матеріал покрівлі - бляха, а також сарай 1944 року побудови та підвал. Всього землі, яка знаходилась в користуванні господарства 0,36га, в тему числі 0,01 під будівлями.

Згідно погосподарської книги №15 по с.Клішківці станом на 1980, 1981, 1982 роки, головою сім`ї в домогосподарстві особовий рахунок № НОМЕР_2 , адреса - АДРЕСА_6 а значиться ОСОБА_14 , члени сім`ї: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . В особистій власності господарства знаходиться жилий будинок 1964 р.п. загальною площею 70 кв.м., матеріал стін - кірпіч, матеріал покрівлі - шифер та сарай 1976 року побудови. Всього землі в користуванні господарства 0,25 га, в тому числі 0,01 під будівлями.

Станом на 28 серпня 1982 року (день смерті спадкодавця - ОСОБА_8 ) ОСОБА_14 та члени його сім`ї: ОСОБА_16 - дружина, ОСОБА_17 - дочка, ОСОБА_18 - дочка, ОСОБА_19 - дочка проживали окремо від діда - ОСОБА_8 в домогосподарстві за адресою АДРЕСА_6 .

Отже, із вищезазначеного слідує, що у домогосподарстві особовий рахунок № НОМЕР_2 , адреса - Довбуша №10 станом на 1963 рік було два будинки 1932 р.п. та 1963 р.п., що знаходилися на одній земельній ділянці яку виділили дідові - ОСОБА_12 . Останній розпорядився своєю власністю на користь внучки - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24 червня 1983 року.

Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що Клішковецькою сільською радою, порушено правові підстави для розгляду питання про надання ОСОБА_2 у власність земельної ділянки розміром 0.25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд а тому рішення Клішковецької сільської ради від 20.11.20218 року за №512/45/2018 в частині безоплатної передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_2 в розмірі 0,25 га в АДРЕСА_3 , кадастровий номер::05:002:0532 слід скасувати.

Доказів встановлення землевпорядними організаціями меж даної земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право не надано.

Окрім того, поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що згідно із погосподарською книгою №16 по с.Клішківці станом на 1983-1985 роки, головою сім`ї в домогосподарстві особовий рахунок № НОМЕР_3 значиться ОСОБА_7 . В графі «Додаткові відомості» міститься запис, що ОСОБА_7 одержала свідоцтво на спадщину після смерті ОСОБА_12 24.06.1983 року, реєстр №1195. ОСОБА_7 вказана головою сім`ї в погосподарських книгах по селу Клішківці №17 на 1986-1990 р.р. (о/р №1473), №32 на 1991-1995 р.р. (о/р №1502). ОСОБА_14 значився головою сім`ї в домогосподарстві з іншими особовими рахунками за іншою адресою ( АДРЕСА_6 ), дочка - ОСОБА_19 записана як член сім`ї у даному домогосподарстві, що підтверджується відповідними записами у погосподарських книгах №17 на 1986-1990 р.р. (о/р №1474), №32 на 1991-1995 р.р. (о/р №1503).

Необґрунтованим вважає також висновок суду першої інстанції щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_2 .

Вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого прийшов до помилкових висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скарну ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, вважає безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що згідно рішення 42-ої сесії VII скликання № 479/42/2018 від 12 вересня 2018 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічних документів із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) у власність та підтвердження розміру земельної ділянки площею 0,36 га, а саме: 0,25 га. - для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 та 0,11 га. - для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 .

20.11.2018 року Клішковецькою сільською радою прийнято рішення № 512/45/18, яким затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам, безоплатно передати у власність ОСОБА_2 земельні ділянки: площею 0,2500 га., яка призначена - для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :05:002:0532 по АДРЕСА_2 і 0,0984 га. - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :05:002:0533 по АДРЕСА_3 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 161434359 від 28.03.2019 року державним реєстратором Недорубан І.І. проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельні ділянки: площею 0,25га., - цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :05:002:0532, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; та земельну ділянку площею 0,0984 га., цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :05:002:0533, справа № 250, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , право власності, на які зареєстровано за ОСОБА_2 .

Із Витягу встановлено, що державним реєстратором Недорубан І.І. проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 житлового будинку літ. А-1, 1985 року побудови, матеріал стін - саман, житловою площею 31,5 кв.м, загальною площею 35,8 кв.м, житлового будинку літ Б-1, 1950 року побудови, матеріал стін - саман, житлова площа 14,5 кв.м, загальна - 39,3 кв.м, літ. Пд - підвал, літ. а - ганок, літ В - сарай, літ. Г- сарай літ. Ж- сарай, літ. і - вбиральня, №1 - ворота, № 2 - огорожа, № запису 30446937 від 21.02.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серії НМЕ 204016 від 24 червня 1983 року, яке посвідчене державним нотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори Бричаєвим В.П. є спадкоємцем майна ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкове майно згідно вказаного свідоцтва складається із житлового будинку, жилою площею 52 кв.м., який розташований на земельній ділянці колгоспу, вказане майно належало померлому ОСОБА_8 на підставі довідки № 919 від 16 червня 1983 року виданої Клішковецькою сільською радою Хотинського району, Чернівецької області і зареєстрованого в погосподарській книзі № 15, особовий рахунок № НОМЕР_2 Клішковецької сільської ради Хотинського району.

Згідно по господарської книги № 15 Клішковецької сільської ради народних депутатів станом на 1980, 1981, 1982 роки по с.Клішківці, в господарстві, особистий рахунок № НОМЕР_2 голови сім`ї ОСОБА_8 за адресою господарства: АДРЕСА_2 в особистій власності знаходився житловий будинок 1932 року побудови, загальною площею 40 кв.м., матеріал стін - саман, матеріал покрівлі - бляха, а також сарай 1944 року побудови та підвал.

В період з 1980 року по 1982 рік в особистому користуванні ОСОБА_8 всього землі, яка знаходилась в користуванні господарства (в сотих гектарах) було 0,36 га., в тому числі 001 під будівлями.

В графі «25» особового рахунку № НОМЕР_2 зазначено відомості про те, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Судом встановлено, що згідно даних по господарської книги № 15 Клішковецької сільської ради, особовий рахунок № НОМЕР_2 , головою двору був ОСОБА_8 , у його господарстві був житловий будинок 1932 року забудови, загальною площею 40 кв.м, вкритий бляхою, сарай 1944 року забудови та підвал 2x2 м.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до положень статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно частини 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Статтею 116 ЗК України передбачено підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності.

Статтею 118 ЗК України встановлено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з статтею 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Статтею 152 ЗК України передбачені способи захисту прав на земельні ділянки.

Згідно з частиною 1 статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року, № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР до виключної компетенції пленарних засідань сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно частини 10 статті 59 Закону № 280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував наступного.

Відповідно до правил статей 2, 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У §145 рішення Європейського суду з прав людини від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява №22414/93, [1996] ECHR 54) суд зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом.

У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору.

Таку правову позицію Верховний Суд виклав в постанові 22 травня 2019 року у цивільній справі №310/7353/13-ц.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідач порушила право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, надану їй за рішення № 38/10 від 27 жовтня 1994 року «Про надання земельних ділянок у користування» засідання виконавчого комітету Клішковецької сільської Ради.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень частин дев`ятої та десятої статті 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яке оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (статі 125 та 126 ЗК України).

Передача земельних ділянок у власність відбувається шляхом прийняття уповноваженим органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (статті 118 ЗК України):

Особа, зацікавлена в одержанні у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу, який має повноваження на передання у власність таких земельних ділянок.

Цей орган у межах його повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою.

Вказана Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу висновок щодо погодження проекту землеустрою або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику.

Уповноважений орган у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у власність.

Отже, набуття права власності на земельну ділянку відбувається поетапно: від отримання на розробку проекту землеустрою дозволу, який оформлюється відповідним рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, - до затвердження такого проекту цим органом і передання ним земельної ділянки у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята статті 118 ЗК України).

Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оскаржуватися на предмет його законності, а вимоги про визнання такого рішення незаконним - розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації цього рішення у фізичної чи юридичної особи виникло цивільне право, і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду за правилами цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на земельну ділянку), що виникло внаслідок і після реалізації відповідного рішення суб`єкта владних повноважень (див., зокрема, висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 24 квітня 2018 року у справі № 401/2400/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 911/44/17).

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. За змістом статті 126 цього кодексу у випадку безоплатної передачі органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування у власність земельної ділянки право власності на неї посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності проводиться на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, у випадках, встановлених законом. А згідно з пунктом 8 частини першої статті 27 того ж Закону у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, державна реєстрація права власності проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, виданих до 1 січня 2013 року.

Пункт 9 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначав, що державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки до 1 січня 2013 року.

З 1 січня 2013 року до 1 січня 2016 року фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування видавалося свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що і було підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку (пункт 8-1 частини першої статті 18, пункт 2 частини першої статті 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у редакції, чинній у вказаний період часу).

З 1 січня 2016 року для державної реєстрації права власності на земельну ділянку, відповідне право на яку набувається шляхом її передання із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передання земельної ділянки у власність (пункт 47 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 у редакції, чинній до 9 грудня 2017 року, та пункт 81-2 цього ж Порядку у редакції, чинній з 9 грудня 2017 року).

Рішення про передання земельної ділянки у власність є актом, необхідним для набуття у власність цього об`єкта у майбутньому - з моменту державної реєстрації відповідного цивільного права.

Таку правову позицію Палата Верховного Суду виклала у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №17/1315/15-ц.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

ОСОБА_1 набула тільки приватний інтерес на отримання у власність земельної ділянки в порядку безоплатної приватизації. Однак рішення № 38/10 від 27 жовтня 1994 року «Про надання земельних ділянок у користування» засідання виконавчого комітету Клішковецької сільської Ради не реалізовано.

Доказів встановлення землевпорядними організаціями меж даної земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право ОСОБА_1 на земельну ділянку суду не надано.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що позивачка ОСОБА_1 відповідно до правил статтей 125, 126 ЗК України здійснила державну реєстрацію свого права власності або користування на земельну ділянку, яка була їй надана.

Отже, ОСОБА_1 тривалий час, починаючи з жовтня 1994 року зволікала з реалізацією наданою їй можливості для набуття права власності на спірну земельну ділянку.

Як вбачається із матеріалів справи рішенням Клішковецької сільської ради від 20.11.2018 року за №512/45/2018 «Про безоплатну передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 в розмірі 0,25 га. в АДРЕСА_3 , кадастровий номер::05:002:0532» жодним чином не порушено охоронюваних законом прав та інтересів позивачки ОСОБА_1 , оскільки остання не є власником або користувачем житлових будинків розміщених у домогосподарстві по АДРЕСА_2 .

За таких обставин, рішенням Клішковецької сільської ради Хотинського району від 20.11.2018 року за № 512/45/2018 в частині безоплатної передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_2 в розмірі 0,25 га, державною реєстрацією прав та їх обтяжень індексний номер: 45691792 від 26.02.2019 року щодо реєстрації права власності на житловий будинок літ. А-1, 1985р.п., матеріал стін - саман 0,25м., житловою площею - 31,5 м2, загальною площею - 35,8 м2, ганку літ.а та державною реєстрацією прав та їх обтяжень індексний номер: 44607097 від 14.12.2018 року щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер: :05:002:0533 за ОСОБА_2 , право ОСОБА_1 на отримання нею у власність земельної ділянки, порушено не було.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, рішення суду на підставі п.1, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення сільської ради, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно та земельні ділянки, які також відносяться до нерухомого майна, слід скасувати та відмовити в позові.

Відповідно до положеннь ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що є підстави для задоволення апеляційної скарги та часткового скасування рішення суду першої інстанції, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 4610,40грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.1, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 червня 2020 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області про визнання протиправними рішення сільської ради, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно скасувати.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області про визнання протиправними рішення сільської ради, скасування реєстрації права власності на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4610,40грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови - 9 жовтня 2020 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: І.М. Литвинюк

О.О. Одинак