КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №758/1264/20

03 червня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року, постановлену під головуванням судді Захарчук С.С., про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ», треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Державна служба з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання договору частково недійсними, зобов`язання вчинити дії, визнання дій незаконними та зобов`язання утриматись від дій, -

в с т а н о в и в:

27 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ», треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Державна служба з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання договору частково недійсними, зобов`язання вчинити дії, визнання дій незаконними та зобов`язання утриматись від дій.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 19 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ», треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Державна служба з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання договору частково недійсними, зобов`язання вчинити дії, визнання дій незаконними та зобов`язання утриматись від дійзалишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ», треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Державна служба з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання договору частково недійсними, зобов`язання вчинити дії, визнання дій незаконними та зобов`язання утриматись від дій визнано неподаною таповернуто позивачу.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 21 квітня 2020 року позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року про повернення позовної заяви скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що ухвала Подільського районного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року про повернення позовної заяви є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Звертала увагу на те, що неподання доказів не може бути підставою для визнання неподаною та повернення позовної заяви, оскільки такі недоліки можуть бути усунуті в ході судового розгляду справи.

Судом першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху були вказані недоліки, які не відносяться до недоліків, встановлених ст.ст.175,177 ЦПК України, оскільки обґрунтування вказаних в позовній заяві обставин вже були викладені в позовній заяві та додатково зазначені в заяві про усунення недоліків. Крім того, для надання до суду необхідних доказів було заявлено два клопотання про витребування доказів, які судом першої інстанції не взяті до уваги.

Вважала, що в разі недоведеності позовних вимог, або не підтвердження їх належними доказами, суд мав можливість ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову, проте ці обставини не можуть бути підставою для повернення такої позовної заяви.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

У відповідності до вимог статті 353, 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові), що є об`єктом апеляційного оскарження, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ», треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Державна служба з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання договору частково недійсними, зобов`язання вчинити дії, визнання дій незаконними та зобов`язання утриматись від дій.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила суд: визнати пункти 3.2., 4.6., 9.4., та підпункти 3.1.1., 4.6.1., 4.6.2., 7.2.3., 7.3.10, 7.3.11, 9.4.1. та 9.4.2. договору про надання фінансового кредиту №12371813 від 28.11.2019 року - недійсними з моменту укладення договору; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ» знищити будь-які її персональні дані та заборонити будь-яким чином використовувати їх; визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ» щодо здійснення їй дзвінків з погрозами незаконними та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ» утриматися від таких дій.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 19 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано їй строк для усунення недоліків позовної заяви.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції посилався на те, що позовна заява не відповідає вимогам п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, оскільки позивачем не викладені обставини на обґрунтування позовних вимог до відповідача про зобов`язання відповідача знищити будь-які персональні дані позивача та заборонити будь-яким чином використовувати їх, не зазначені докази, що підтверджують вказані обставини. Крім того, позивачем не викладені обставини на обґрунтування позовних вимог до відповідача про визнання дій відповідача щодо здійснення дзвінків з погрозами позивачу незаконними та зобов`язання відповідача утриматись від таких дій та не зазначені докази, що підтверджують вказані обставини.

На виконання вимог вказаної ухвали позивачкою було подано до суду заяву про усунення недоліків в якій ОСОБА_1 вказала, що обґрунтування позовних вимог до відповідача про зобов`язання знищити будь-які її персональні дані та заборонити будь-яким чином їх використовувати, а також про визнання дій відповідача щодо здійснення дзвінків з погрозами незаконними та зобов`язання відповідача утриматися від таких дій змістовно викладено у п.2.3. її позовної заяви. Також зазначила, що їй, її родичам та колегам по роботі регулярно телефонують особи, які представляються працівниками служби безпеки ТОВ «СОС КРЕДИТ» та погрожують настанням несприятливих наслідків, якщо вона не виконає умови договору. Крім того, з метою надання суду необхідних доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, вона подала клопотання про витребування доказів судом. У даному клопотанні просила суд витребувати у ТОВ «СОС КРЕДИТ» наступні докази: інформацію про те, яким чином та у який спосіб використовуються її персональні дані товариством; існуючі аудіо записи дзвінків від ТОВ «СОС КРЕДИТ» до неї; інформацію про осіб, які займаються примусовим стягненням боргу з неї.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Визнаючи позовну заяву неподаною та, повертаючи її позивачу, суд першої інстанції посилався на те що, на виконання вимог ухвали суду від 19 березня 2020 року, на адресу суду надійшла заява позивачки ОСОБА_1 , однак недоліки, зазначені в ухвалі від 19.03.2020 року про залишення позовної заяви без руху, позивачкою не усунуто, а тому позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України і підлягає поверненню.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як вони не ґрунтується на вимогах процесуального права, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

У частинах першій, третій статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Підставою для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху та подальшого її повернення стало, зокрема те, що позивачкою не викладені в позові обставини на обґрунтування позовних вимог до відповідача про зобов`язання знищити будь-які її персональні дані та заборонити будь-яким чином їх використовувати та про визнання дій відповідача щодо здійснення дзвінків з погрозами незаконними і зобов`язання утриматись від таких дій. Також не зазначені докази, що підтверджують вказані обставини.

При цьому, статтею 175 ЦПК України встановлено вимоги щодо форми та змісту позовної заяви.

Згідно ч.1 ст.175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Частиною 3 ст.175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно ч.3 ст. 13 ЦПК України, позивач розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Позивачка в позовній заяві зазначила найменування суду першої інстанції, до якого подається заява, повне найменування та місцезнаходження учасників справи, зміст своїх позовних вимог, докази, якими вони підтверджуються, виклала обставини справи так, як вважала за потрібне, навела перелік документів, що додаються, що відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви. Також до позовної заяви та заяви про усунення недоліків додала клопотання про витребування доказів.

З огляду на зазначене, висновок суду першої інстанції про невиконання позивачкою вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху спростовується матеріалами справи та є помилковим.

Також, посилаючись на невиконання позивачкою вимог ухвали суду від 19 березня 2020 року, суд першої інстанції не врахував вимоги статті 189 ЦПК України, якою визначено завдання підготовчого провадження, якими, зокрема, є: остаточне визначення предмета спору та характер спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Також згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Суд першої інстанції не взяв до уваги положення статей 189,197 ЦПК України та прийшов до помилкового висновку про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу.

Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку про визнання позовної заяви неподаною та її повернення позивачці з підстав не зазначення обставин на обґрунтування позовних вимог та доказів, що підтверджують вказані обставини.

Колегія суддів погоджується з доводи апеляційної скарги про те, що недоведеність та необґрунтованість позовних вимог є підставою для ухвалення судового рішення про відмову у задоволенні позову, проте ці обставини не можуть бути підставами для повернення позовної заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала Подільського районного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому, за правилами ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 15 квітня 2020 року про повернення позовної заяви скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ», треті особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Державна служба з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання договору частково недійсними, зобов`язання вчинити дії, визнання дій незаконними та зобов`язання утриматись від дій направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: