КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6685/2020
справа №753/7584/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року, ухваленого під головуванням судді Коренюк А.М.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- зобов`язати ПАТ "Київенерго" усунути порушення прав споживача, здійснити перерахунок реально спожитих послуг з постачання гарячої води, централізованого опалення квартири та місць загального користування (загальний коридор та сходи), починаючи з опалювального сезону 2013 року;

- зобов`язати ПАТ "Київенерго" включити опалення місць загального користування або виключити оплату за ненадану зазначену послугу;

- зобов`язати ПАТ "Київенерго" здійснювати нарахування на три пільгові особи, які постійно проживають в квартирі АДРЕСА_1 , а також здійснити виправлення в квитанціях з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 відповідно до договору №401 від 15 квітня 2015 року "Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню" ПАТ "Київенерго";

- притягнути винних посадових осіб ПАТ "Київенерго" до відповідальності за порушення прав споживача;

- зобов`язати ПАТ "Київенерго" надати відповіді на всі звернення.

Вимоги обґрунтовує тим, що проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

Вказує, що з жовтня 2013 року послуга з централізованого опалення місць загального користування у під`їзді №5 зазначеного будинку не надається. У зв`язку із цим Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду "ЖИТЛО-СЕРВІС" 17 листопада 2016 року на адресу ПАТ "Київенерго" направлено лист з проханням опломбувати запірну арматуру на опалення місць загального користування та не проводити нарахування.

Попри зазначене мешканцям будинку продовжують приходити квитанції на оплату цієї послуги.

В березні 2017 року позивач звернувся до ЦОК Дніпровського району м.Києва з вимогою про включення опалення в місцях загального користування та здійснення перерахунку за ненадану послугу, на що була надана відповідь про недоцільність відключення опалення в місцях загального користування будинку, відповідного перерахунку здійснено не було.

Крім вказаних порушень, вказує на те, що у квитанціях за грудень 2016 - квітень 2017 року подано неправильний розрахунок.

Вказує, що відповідно до статті 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на 75% знижку як для учасника бойових дій плати за користування комунальними послугами. Зазначає, що в квартирі пільгами користуються три особи, площа квартири 73,5 кв.м. Відтак для оплати послуг з опалення квартири та гарячого водопостачання має право на знижку.

Також вказує на те, що у рахунках на сплату за гаряче водопостачання відповідачем невірно відображаються дані лічильників, що призводить до необґрунтованості рахунків.

Зазначає, що не отримав відповіді на повторне звернення щодо плати за опалення в квартирі та в місцях загального користування.

Вказує також на те, що відповідач не реагує на звернення щодо необхідності виправлення його ініціалів у квитанціях та на інші звернення.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Вважає безпідставними висновки суду щодо незалучення для участі у розгляді справи інших п`ятьох співвласників квартири в якості позивачів. Вказує, що звернувся за захистом своїх прав і договір з відповідачем укладено ним.

Посилається на те, що диференціація другої вимоги не є підставою для відмови у задоволенні інших вимог.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно із доводами позовної заяви, позивач визначає себе як співвласника квартири АДРЕСА_1 , відповідно споживачем послуг, які надаються ПАТ "Київнерго" з централізованого опалення у межах квартири й місць загального користування, а також постачання гарячої води. Всього вказує, що співвласниками є 6 осіб, які не є учасниками справи, але при цьому вимоги заявляються не лише в межах частки власності, у зв`язку із чим суд вказав на те, що у справі не приймають участі належні позивачі.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача включити опалення місць загального користування або виключити оплату за ненадану послугу, а також зобов`язання відповідача здійснювати нарахування на три пільгові особи, які постійно проживають за зазначеною адресою, то суд вказав на принцип диспозитивності, який перешкоджає виходити за межі позовних вимог, які мають бути чіткими та безумовними, але такими не є.

Щодо вимог про притягнення відповідача до цивільної відповідальності суд вказав на те, що таке не є необхідним, оскільки саме по собі звернення позивача до суду з позовом є формою притягнення особи до такої відповідальності.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи убачається, що позивач ОСОБА_1 є та споживачем в сфері послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, між ним та ПАТ "КИЇВЕНЕРГО" 15 квітня 2015 року укладено Договір №401 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню.

Правовідносини між виконавцем послуг та споживачем в сфері надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила №630), Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359 (далі - Методика) та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до пункту 1.4. Методики кількість теплової енергії на опалення місць загального користування окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб`єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

Пункти 2.2.1. і 2.2.2. Методики визначають формули розподілу визначених величин теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування, між окремими помешканнями будинку.

У пункті 2.1.4. Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №4 наведено формулу загальної кількості теплової енергії на опалення МЗК.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано квитанції ПАТ "Київенерго" для сплати послуг централізованого опалення за листопад 2016 року, грудень 2016 року, січень 2017 року, лютий 2017 року, березень 2017 року, квітень 2017 року, січень 2018 року, а також для сплати за постачання гарячої води за березень 2017 року, січень 2018 року.

Із наданих квитанцій убачається, що нарахування плати за опалення місць загального користування у вказаний у квитанціях період здійснено згідно даних засобу обліку теплової енергії за визначеним тарифом; дані квитанції для сплати за постачання гарячої води за січень 2018 року також містить показники лічильників.

Заявляючи вимоги про зобов`язання ПАТ "Київенерго" усунути порушення прав споживача, здійснити перерахунок реально спожитих послуг з постачання гарячої води, централізованого опалення квартири та місць загального користування (загальний коридор та сходи), починаючи з опалювального сезону 2013 року, позивачем не надано доказів невірного визначення показників лічильників, застосованого тарифу, ненадання послуг або надання таких не в повному обсязі тощо, які давали б підстави уважати про невідповідність визначених у квитанціях чинників реально спожитим послугам за визначений позивачем період.

Окрім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ПАТ`Київенерго" вчинено дії по відключенню опалення місць загального користування будинку АДРЕСА_2 , нарахування плати за опалення місць загального користування у вказаний у квитанціях період здійснюється згідно даних засобу обліку теплової енергії, отже вимоги щодо зобов`язанняПАТ "Київенерго" включити опалення місць загального користування або виключити оплату за ненадану зазначену послугу колегія суддів уважає недоведеними.

Згідно пункту 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Частиною 5 статті 51 Бюджетного кодексу визначено, що при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім`ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни I групи та доглядає за ним, за умови що інвалід війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що до членів сім`ї позивача як пільговика належать ще дві особи, отже вимоги про зобов`язання ПАТ "Київенерго" здійснювати нарахування на три пільгові особи, які постійно проживають в квартирі АДРЕСА_1 , задоволенню не підлягають.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір щодо вказаних вище позовних вимог, не врахував, що позивач звернувся за захистом свого порушеного права як споживача комунальних послуг, не визначився з характером спірних правовідносин, помилково вказав на неналежність позивача у спірних правовідносинах, відтак такі висновки не можна уважати відповідними вимогам закону.

Щодо вимоги про притягнення винних осіб до відповідальності у зв`язку із порушенням прав споживача, апеляційний суд вказує на таке.

Питання відповідальності у зв`язку із порушенням прав споживача врегульовано у статті 23 Закону України "Про захист прав споживачів". За допущені порушення передбачено накладення штрафу.

Згідно із статтею 26 цього Закону визначено загальні умови діяльності центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, зокрема такий орган має право накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із Порядком накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року №1177, цей Порядок визначає процедуру накладення стягнень уповноваженими особами Держпродспоживслужби та її територіальних органів з суб`єктів господарювання - підприємств, установ, організацій (їх філій, представництв, відділень) незалежно від форми власності, іноземних юридичних осіб (їх філій, представництв, відділень) і фізичних осіб - підприємців, що провадять господарську діяльність на території України, за порушення законодавства про захист прав споживачів.

Отже питання застосування відповідальності законом віднесено до повноважень спеціального органу, до якого позивач вправі звернутись із відповідною заявою. Суд в свою чергу не вправі перебирати на себе повноваження цього органу, оскільки не наділений повноваженнями з питань прийняття рішення про відповідальність згідно із статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів". Незгода із рішеннями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, зокрема щодо неналежного розгляду скарг на дії інших суб`єктів, може бути підставою для окремого позову до цієї особи.

Разом з тим, колегія суддів уважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити виправлення в квитанціях з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 відповідно до договору №401 від 15 квітня 2015 року "Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню" ПАТ "Київенерго", оскільки із наданих позивачем квитанцій убачається невірне зазначення ініціалів споживача.

Щодо вимог про зобов`язання надати відповідь на звернення, судом апеляційної інстанції установлено наступне.

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ЦОК Дніпровського району із заявою щодо проведення перерахунку за послуги централізованого опалення, починаючи з опалювального сезону з жовтня 2016 року. Заява мотивована тим, що послуга з опалення місць загального користування не надається, відтак у рахунках безпідставно виставляється плата. Звернення містить вхідний номер №24/ЦОК31/9/1/Є-114852 (а.с.15)

Листом від 13 квітня 2017 року №24/ЦОК31/9/1/Є-114852 ПАТ "Київенерго" надано відповідь з посиланням на причини неможливості проведення перерахунку, зазначивши, що опалення відбувається за рахунок інших приміщень, які не обладнані спеціальними ізолюючими матеріалами. Одночасно у відповіді зазначається про недоцільність відключення місць загального користування від опалення (а.с.16)

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ЦОК Дніпровського району із заявою щодо проведення перерахунку за послуги централізованого опалення, починаючи з опалювального сезону з грудня 2016 року. Заява мотивована тим, що він має право на знижку за ці послуги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Звернення містить вхідний номер №24/ЦОК31/9/1/Є-135614 (а.с.21).

Доказів надання відповіді на зазначене звернення матеріали справи не містять.

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ "Київенерго" з підстав наслідків розгляду його звернення №24/ЦОК31/9/1/Є-114852 та просив надати обґрунтовану відповідь (а.с.22)

Матеріали справи не містять доказів подання такого звернення та доказів надання відповіді на нього, з якої, зокрема, можливо було б установити, що таке звернення дійсно мало місце.

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ЦОК Дніпровського району із заявою щодо проведення перерахунку за послуги централізованого опалення, починаючи з опалювального сезону з жовтня 2015 року. Заява мотивована тим, що він має право на знижку за ці послуги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Звернення містить вхідний номер №24/ЦОК31/9/1/Є-21642 (а.с.23).

Доказів надання відповіді на зазначене звернення матеріали справи не містять.

При цьому листом від 01 квітня 2016 року №32КД/42/Є-2098 на заяву від 23 березня 2016 року щодо нарахування оплати за послуги з централізованого опалення у зв`язку із пільгою для учасника бойових дій зазначено, що за період жовтень 2015 року - лютий 2016 року нарахування проведено некоректно. Вказано, що у березні проведено перерахунок та донарахування пільги за послуги з централізованого опалення сумою 478,15 грн., що буде відображено у платіжних документах за березень 2016 року (а.с.48)

25 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ЦОК Дніпровського району із заявою про складання акту щодо відсутності опалення місць загального користування. Звернення містить вхідний номер №24/ЦОК12/6/1/Є-22976 (а.с.36).

Згідно відповіді ПАТ "Київенерго" №12/12/6/2919 на звернення від 25 січня 2018 року викладено ті самі підстави, що і у відповіді на звернення №24/ЦОК31/9/1/Є-114852 (а.с.37).

Статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" унормовано, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно статті 15 цього Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно статті 20 цього Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Оскільки матеріали справи не містять доказів у наданні відповіді позивачу на його звернення, подане в березні 2017 року, вхідний номер №24/ЦОК31/9/1/Є-135614(щодо проведення перерахунку за послуги централізованого опалення, починаючи з опалювального сезону з грудня 2016 року), а також на звернення, подане в лютому 2016 року, вхідний номер №24/ЦОК31/9/1/Є-21642 (щодо проведення перерахунку за послуги централізованого опалення, починаючи з опалювального сезону з жовтня 2015 року), вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Згідно статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов`язати ПАТ "Київенерго" надати ОСОБА_1 відповідь на звернення, подане в березні 2017 року, вхідний номер №24/ЦОК31/9/1/Є-135614(щодо проведення перерахунку за послуги централізованого опалення, починаючи з опалювального сезону з грудня 2016 року), а також відповідь на звернення, подане в лютому 2016 року, вхідний номер №24/ЦОК31/9/1/Є-21642 (щодо проведення перерахунку за послуги централізованого опалення, починаючи з опалювального сезону з жовтня 2015 року).

Зобов`язати ПАТ "Київенерго" привести квитанції на оплату за послуги централізованого палення та постачання гарячої води у відповідністьдо договору №401 від 15 квітня 2015 року "Про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню" ПАТ "Київенерго", укладеного з ОСОБА_1 в частині визначення ініціалів споживача.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова