Справа № 175/1755/20
Провадження № 2-з/175/5/20
У Х В А Л А

Іменем України

25 травня 2020 р. Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Новік Л.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову. Просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб «ВАЗ 11183» 2006 року випуску зареєстрований за ОСОБА_2 .

Заявник обґрунтовує заяву тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 22.09.2000 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження сери НОМЕР_1 . Рішенням Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2019, справа №175/3092/19 шлюб між сторонами розірвано. Протягом часу перебування у шлюбі сторонами було набуте майно, яке має режим спільного майна подружжя, а саме: транспортний засіб "ВАЗ 2109", транспортний засіб "ВАЗ 11183", причіп " НОМЕР_2 ", Транспортний засіб "М 412", надувний гребно-моторний прогулянковий човен АК280, надувний човен "Aqua-Storm". Сторони не домовились про поділ набутого за час шлюбу майна, в позасудовому порядку спір врегулювати не можуть. Шлюбний договір або договір про поділ майна між сторонами не укладався. Перераховане вище майно становить предмет позову про поділ спільного майна подружжя, який заявник має намір пред`явити протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову у відповідності до вимог ч.4 ст.152 ЦПК України. Відомості про реєстрацію транспортних засобів за позиціями 1, 2, 3, 4 за період шлюбу підтверджуються листом Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області від 10.12.2019 №31/4-152аз. заявник зазначає, що документи на майно за позиціями 1, 2, 3, 4, 6 знаходяться у Відповідача. Майно за позиціями 1, 2, 5, 6 фактично перебуває у Відповідача, доступ Позивача до майна та документів відсутній. ОСОБА_2 фактично користується транспортним засобом "ВАЗ 11183", який є об`єктом спільного майна подружжя, має на нього всі необхідні документи та може здійснити його перереєстрацію без відома Заявника. Таким чином, ОСОБА_2 може прийняти заходи по відчуженню спільного сумісного майна подружжя і це зробить неможливим виконання судового рішення. Невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п. 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено і п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст.2,8 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Приходжу до висновку, що підстави для забезпечення позову відсутні. Заявником не наведено будь-яких об`єктивних причин, які свідчать про ймовірність невиконання рішення суду в подальшому або ускладнення його виконання, а вимоги заявника зводяться лише до припущень, тому вважаю, що заявнику слід відмовити у задоволенні її заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.М. Новік