Справа № 652/631/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року Високопільський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дамчука О.О.

при секретареві Єфіменко А.П..

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в смт. Високопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 від 25.10.2012 року, виданого виконавчим комітетом Високопільської селищної ради на підставі рішення виконкому від 29.08.2012 року № 117, набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Право власності на нерухоме майно зареєстроване в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації під реєстраційним номером 37985635, номер запису 1647 в книзі № 9. З 15 жовтня 1997 року позивач разом з дружиною ОСОБА_3 зареєстровані та проживають у житловому будинку по АДРЕСА_1 . З 15 липня 2010 року в належному позивачу житловому будинку значиться зареєстрованим як особа що має постійне місце проживання, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який являється сином позивача. В березні 2014 року відповідач поїхав на заробітки до Хмельницької області і його теперішня адреса фактичного місця проживання позивачу не відома. До даного часу відповідач ОСОБА_2 не вирішив питання про зняття себе з реєстраційного обліку за попереднім місцем реєстрації проживання і за обліковими даними. Відповідач не проживає у вищезазначеному будинку більше п`яти років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у будинку не має і взагалі будинком не цікавиться, що також позбавляє права позивача на отримання субсидії від держави на оплату житлово-комунальних послуг. Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити у судовому порядку, щодо винесення заочного рішення не заперечував, оскільки місце перебування відповідача невідомо.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ч.ч. 1-6 та відповідно до вимог ч.ч. 11-12 ст. 128 ЦПК України. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав. Також не надав відзив на позов.

Зі згоди позивача у відповідності до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 більше п`яти років не проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 , місце його перебування останній не відомо.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 являється сином позивача та який більше п`яти років назад поїхав на заробітки та місце його перебування не відомо. В житловому будинку АДРЕСА_1 він не з`являвся більше п`яти років.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 від 25.10.2012 року, виданого виконавчим комітетом Високопільської селищної ради на підставі рішення виконкому від 29.08.2012 року № 117, ОСОБА_1 являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 . (а.с. 10-11)

Згідно копії домової книги для прописки громадян в будинку АДРЕСА_1 та паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Високопільським РВУ МВС України в Херсонській області 16.02.2008 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 з 15.07.2010 року. (а.с. 13-17)

Відповідно Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 20.07.2020 року, у будинку АДРЕСА_1 зареєстрований, але фактично на протязі тривалого часу не проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 18)

За приписами ч. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до положень ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до положень ст.ст. 3 та 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (в редакції закону від 10.12.2015 р., що набрав чинності з 29.12.2015 р.) реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці здійснює орган реєстрації (виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради).

Згідно ч.1 ст.7 вказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі, зокрема, заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть тощо.

Отже, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням.

Таким чином, оскільки відповідач не проживає в будинку АДРЕСА_1 , що належить позивачеві, без поважних причин більше п`яти років, не цікавляться житловим приміщенням, не приймає ніякої участі в його утриманні, його реєстрація заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися належним житлом та оформити право на отримання субсидії, що призводить до необхідності сплати додаткових коштів за комунальні послуги, позовна вимога щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщення є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 321, 383 ,391, 405 ЦК України; ст.ст. 4, 12 ,13, 19, 141, 258-259, 263, 265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Високопілля Херсонської області, таким що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду Херсонської області, протягом тридцяти днів, починаючи з дня проголошення, чи отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 21.10.2020 року

Суддя О.О. Дамчук