Справа № 953/5218/20
УХВАЛА

(про відмову у видачі судового наказу)

"08" квітня 2020 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Харківобленерго» (місцезнаходження: м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149) до ОСОБА_1 (місцеперебування: АДРЕСА_1 ) про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію,-

в с т а н о в и в:

01 квітня 2020 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана заява АК «Харківобленерго», в якій стягувач просить стягнути з боржника заборгованість за спожиту електроенергію за період з 30.09.2017 по 22.06.2018 року у розмірі 2064,72 грн., та судові витрати в розмірі 210,20 грн.

07.04.2020 року судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування боржника, відповідно до якого боржник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно п.1 ч.3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються документ, що підтверджує сплату судового збору.

Пунктом 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Перевіркою зарахування вказаної суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України встановлено, що вказана сума до нього не зарахована, оскільки його сплачено на реквізити іншого суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу, оскільки до матеріалів заяви не було додано оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 210 грн. 20 коп. на реквізити Київського районного суду м. Харкова, а додане платіжне доручення до заяви за №84/20/544 від 10.03.2020р. не є підтвердженням сплати судового збору, оскільки його сплачено на реквізити іншого суду. Також, суд також вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.163,165,166, 353 ЦПК України,-

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Акціонерного товариства «Харківобленерго» (місцезнаходження: м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149) до ОСОБА_1 (місцеперебування: АДРЕСА_1 ) про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію.

Роз`яснити заявнику що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Суддя Г.А. ЗУБ