Ухвала

30 березня 2020 року

м. Київ

справа № 461/2493/16-ц

провадження № 61-3678св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, Галицький відділ державної виконавчої служби м. Львова, ОСОБА_2 ,

треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Лаврик Тетяна Ярославівна, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2016 року у складі судді Волоско І. Р. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Струс Л. Б., Левика Я. А., Шандри М. М.,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова, ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т. Я., Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про визнання електронних торгів недійсними, визнання протоколу про проведення електронних торгів недійсним, визнання акту про затвердження протоколу проведення електронних торгів недійсним, визнання свідоцтва про право власності недійсним, виключення запису про державну реєстрацію права власності на житлове приміщення.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень якого касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Оскільки касаційна скарга у цій справі подана у грудні 2017 року, вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності вказаним Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

У відповідності до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова, ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Лаврик Тетяна Ярославівна, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про визнання електронних торгів недійсними, визнання протоколу про проведення електронних торгів недійсним, визнання акту про затвердження протоколу проведення електронних торгів недійсним, визнання свідоцтва про право власності недійсним, виключення запису про державну реєстрацію права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. О. Кузнєцов

В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко