Справа № 761/9497/20
Провадження № 2-з/761/291/2020
У Х В А Л А

01 квітня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до його подання, особи, які можуть отримати статус учасника справи: відповідач 1 - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», відповідач 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ ФІНАНСІВ»,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - заявник) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до його подання, особи, які можуть набутити статусу учасників справи: відповідач 1 - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», відповідач 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ ФІНАНСІВ».

Відповідно до вказаної заяви заявник просить забезпечити позов шляхом заборони ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» та будь-яким третім особам вчиняти реєстраційні дії щодо майна, яке належить ОСОБА_1 , а саме: нежилі приміщення (в літ. А), загальною площею 94, 10 кв.м, в тому числі приміщення № 1 (групи приміщень № 9) площею 66, 50 кв.м, місця спільного користування площею 27, 60 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що заявник має намір звернутись з позовом до ПАТ «КБ «Надра», ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, укладеного між майбутніми відповідачами в частині, що стосується передачі прав вимоги за зобов`язаннями заявника перед Банком. Зазначає, що ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» повідомив заявника про намір задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.В разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову існує ризик втрати заставного майна, що буде полягати в незаконно набутого права вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши заяви про забезпечення позову та надані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З врахуванням наведеного, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Так, судом встановлено, що заявник має намір звернутись до суду з позовом до ПАТ «КБ «Надра», ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, укладеного між майбутніми відповідачами в частині, що стосується передачі прав вимоги за зобов`язаннями заявника перед Банком

Разом з тим, вказана обставина сама по собі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову в спосіб, визначений позивачем.

При цьому, вид забезпечення позову, який просить вжити позивач, не є співмірним із майбутніми позовними вимогами, оскільки позовні вимоги не стосуються права власності позивача на певне майно, а стосується дотримання вимог дотримання законодавства під час вчинення Договору про відступлення права вимоги майбутніми відповідачами. При цьому, Договір не стосується відчуження майна, належного заявнику, сам заявник не є стороною оспорюваного правочину.

Крім того, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем недобросовісних дій без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту можливих заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Відтак, заявник належним чином не обґрунтував доцільність забезпечення позову визначеними у заяві способами, а тому заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до його подання, особи, які можуть отримати статус учасника справи: відповідач 1 - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», відповідач 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ ФІНАНСІВ», - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: