Справа № 202/1601/16-ц
Провадж.8/202/2/2020
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2020 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Бєльченко Л.А.,

при секретарі Нетеси Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, визнання введення в експлуатацію незаконним, визнання права набуття введення в експлуатацію та відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з цією заявою 15.12.2019 року, ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2016 року у справі № 202/1601/16-ц за його позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, визнання введення в експлуатацію незаконним, визнання права набуття введення в експлуатацію та відшкодування шкоди, відмовлено у задоволенні позовних вимог, а саме, відмовлено у визнанні протиправними та незаконними дій його матері ОСОБА_2 , як його опікуна, щодо належного йому спадкового майна, залишеного йому в порядку спадкування за заповітом його дідом ОСОБА_4 , а саме, домоволодіння АДРЕСА_1 , в частині надання нею ОСОБА_5 дозволу на узаконення шляхом введення в експлуатацію та оформлення на його ім`я права власності на житловий будинок літ. Б-1, сараїв В (в подальшому гаражу В), Г, Д та подальшу зміну на підставі цих дій ідеальних часток в домоволодіння АДРЕСА_1 , що призвело до позбавлення його права власності на 55/100 часток вказаного домоволодіння; визнання введення в експлуатацію житлового будинку Б-1, сараю Г, вбиральні З у цьому ж домоволодінні згідно акту приймання індивідуального житлового будинку на ім`я ОСОБА_5 незаконним; визнання за ним права набуття введення в експлуатацію житлового будинку Б-1 з господарськими спорудами у домоволодінні АДРЕСА_1 ; відшкодування шкоди. Зазначене рішення набрало законної сили 31.05.2017 року.

Після постановлення вищезазначеного рішення йому, ОСОБА_1 , стали відомі істотні для справи обставини в частині відмови в задоволенні позову про визнання незаконними введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку Б-1, сараю Г, вбиральні З у домоволодінні АДРЕСА_1 згідно акту приймання індивідуального житлового будинку на ім`я ОСОБА_5 ; визнання за ним права набуття введення в експлуатацію цього житлового будинку Б-1 з господарськими спорудами, які існували на час розгляду справи, але не були встановлені судом: не були і не могли бути відомі йому під час розгляду цієї справи; які входять до предмету доказування та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки сторін, що беруть участь у справі.

Обгрунтовуючи заяву про перегляд рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2011 року у справі № 0417/2-90/20 за позовом ОСОБА_6 до нього, третя особа - Комунальне підприємство «ДМБТІ» Дніпропетровської міської ради, про поділ будинків в натурі та за його, ОСОБА_1 , зустрічним позовом до ОСОБА_6 , виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «ДМБТІ» Дніпропетровської міської ради, про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету, про визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності, про скасування свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння, проведено поділ домоволодіння між ним та його сестрою ОСОБА_6 , яка після смерті батька ОСОБА_5 успадкувала незаконно отриману батьком частину його спадкового домоволодіння. Після того, як ним, ОСОБА_1 , були вичерпані всі передбачені законодавством способи оскарження вказаного рішення, і останнє залишено без змін, він, як спадкоємець власника домоволодіння та постійного землекористувача земельної ділянки ОСОБА_4 , до якого відповідно до ч.1 ст. 90 Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970 року перейшло право користування земельною ділянкою при переході права власності на будівлю в порядку спадкування за заповітом, вирішив належним чином оформити право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 . Звернувшись до архівного відділу Дніпровської райдержадміністрації з метою отримання документів про відвід земельної ділянки та надання її забудовнику для будівництва, було знайдено Погосподарську книгу Самаровської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за 1950 1952 роки, в якій містяться записи про відведення ОСОБА_4 в 1950 році в селі Самаровка, господарство № 14, як робітнику, присадибної ділянки площею 0,15 га під забудову та надано йому, ОСОБА_1 , витяг з неї. Заявник вважає, що дані про відведення ОСОБА_4 в 1950 році в селі Самаровка, господарство № АДРЕСА_2 , як робітнику, присадибної земельної ділянки площею 0,15 га під забудову, які містяться в Погосподарській книзі Самаровської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, є нововиявленими обставинами у цивільній справі № 202/1601/16-ц в частині відмови в позові про визнання незаконними введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку Б-1, сараю Г, вбиральні З у домоволодіння АДРЕСА_1 згідно акту приймання житлового будинку на ім`я ОСОБА_5 та про визнання за ним права набуття введення в експлуатацію цього будинку з господарськими спорудами. Належним чином посвідчену копію витягу з Погосподарської книги він отримав 14.11.2019 року.

Також заявник зазначив, що в 1950 році, на час відведення його дідові ОСОБА_4 , земельної ділянки діяли норми Указу Президії Верховної ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» та Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року № 3211 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які регулювали ці питання та визначали, що кожен громадянин СРСР вправі побудувати для себе на праві особистою власності житловий будинок, земельні ділянки для побудови індивідуального житлового будинку відводяться в безстрокове користування, а побудовані на відведених земельних ділянках будинки є особистою власністю забудовників та не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок та права безстрокового користування земельною ділянкою із проведенням її реєстрації. Право користування громадян земельною ділянкою, які проживали в сільській місцевості, засвідчувалося записами в земельно-шнурових книгах та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу реєстрових книгах виконкомів міських, селищних Рад депутатів трудящих, що закріплено в положеннях ч.5 ст. 20 Земельного кодексу УРСР від 08.07.1970 року. Записи в погосподарській книзі підтверджують, що його дід ОСОБА_4 мав в постійному безстроковому користуванні земельну ділянку площею 0,15 га для індивідуального будівництва, відведену йому в передбаченому на час відведення порядку із засвідченням права землекористування в погосподарській книзі Самаровської сільської ради. Отже, введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку Б-1, сараю Г, вбиральні З у домоволодіння АДРЕСА_1 згідно акту приймання житлового будинку на ім`я ОСОБА_5 підлягає визнанню незаконним, а за ним, заявником, підлягає визнанню право на набуття введення в експлуатацію житлового будинку Б-1 з господарськими спорудами у домоволодіння АДРЕСА_1 . Заявник зазначив, що за час свого життя його дід ОСОБА_4 не надавав згоди на зміну договору про надання земельної ділянки в постійне користування для зведення житлового будинку Б-1 та господарських споруд і виконкомом Індустріальної районної ради взагалі не вирішувалось питання про відведення ОСОБА_5 земельної ділянки під самовільно переобладнану літню кухню в житловий будинок Б-1 та не надавав своєї згоди на зміну договору про надання земельної ділянки під забудову.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 , адвокат Терещенко Т.М., заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами підтримала і просила її задовольнити.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились.

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, визнання введення в експлуатацію незаконним, визнання права набуття введення в експлуатацію та відшкодування шкоди, виходячи з такого.

Статтею 423 ЦПК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких рішення суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами, зокрема, пунктом першим частини другої цієї статті встановлено, що підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

В пункті третьому постанови ВССУ від 30.03.2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК (редакція 18.03.2004 р.) нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як на наявність нововиявлених у цій справі обставин, які є підставою для перегляду рішення, заявник посилається на те, що ним 14.11.2019 року отримані відомості з погосподарської книги Самаровської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за 1950-1952 роки, в якій містяться записи про відведення ОСОБА_4 в 1950 році в селі Самаровка, господарство № АДРЕСА_2 , як робітнику, присадибної ділянки площею 0,15 га під забудову. А отже, введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку Б-1, сараю Г, вбиральні З у домоволодіння АДРЕСА_1 згідно акту приймання житлового будинку на ім`я ОСОБА_5 , є незаконним, оскільки ОСОБА_4 як єдиний законний землекористувач не надавав згоди на зміну договору про надання земельної ділянки у користування і виконкомом таке рішення не приймалось.

Водночас матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 січня 1987 року успадкував після смерті діда ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , 45/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку літ. А-1 житл. пл. 24,8 кв.м., заг. пл. 44,7 кв.м., Д - сарай з погребом, Е вхід в погріб. У загальному користуванні: К - колодязь, № 1, 2 споруди. ( а.с.121 т.1).

Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної Ради від 15 квітня 1988 року №181 Про зміну ідеальних часток між співвласниками у домоволодінні АДРЕСА_1 , узаконення за ОСОБА_5 житлового будинку Б-1, сараю Г, узаконення за ОСОБА_4 , було вирішено: узаконити за ОСОБА_5 індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , побудовані на земельній ділянці; узаконити за ОСОБА_4 - сараї ОСОБА_7 , побудовані на земельній ділянці АДРЕСА_1 ; змінити ідеальні частки між співвласниками у домоволодінні АДРЕСА_1 згідно акту часток, встановивши право власності: на 61/100 частки домоволодіння за ОСОБА_4 ; на 39/100 частки домоволодіння - за ОСОБА_5 (а.с.31т.1).

Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної Ради від 14 жовтня 1988 року № 5082 «Про зміну ідеальних часток між співвласниками у домоволодінні АДРЕСА_1 та затвердження акту часток» зазначено, що заявник ( ОСОБА_5 ) приховав, що на момент прийняття рішення від 15 квітня 1988 року № 181 ОСОБА_4 помер, та враховуючи викладене та згоду співвласників, тобто ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , вирішив: змінити ідеальні частки між співвласниками у домоволодінні АДРЕСА_1 згідно акту часток, встановивши право власності: на 45/100 частки домоволодіння за ОСОБА_1 ; на 55/100 частки домоволодіння - за ОСОБА_5 (а.с.32т.1).

Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 2 грудня 1988 року № 607.31, узаконено за ОСОБА_5 переобладнання сараю під гараж на земельній ділянці АДРЕСА_1 (а.с. 154 т.1 справи № 0417/2-90/11.

З оглянутих під час розгляду справи судом матеріалів цивільної справи № 0417/2-90/11 встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2011 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , третя особа комунальне підприємство «ДМБТІ» Дніпропетровської міської ради, про поділ житлових будинків в натурі між співвласниками, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , Виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «ДМБТІ» Дніпропетровської міської ради, про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету, про визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності, про скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено, вирішено питання про поділ домоволодінні в натурі, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вказаним рішенням встановлено, що за життя ОСОБА_4 , його син ОСОБА_5 , почав готувати документи на оформлення самочинного будівництва, що підтверджується оціночними актами № 1, 2, актом № 118 від 27.05.1985 року. З наведених вище обставин ОСОБА_1 було відмовлено у скасуванні рішень виконавчого комітету Індустріального району у м. Дніпропетровську № 181, № 5082, № 607.31. Вищезазначене рішення набрало законної сили 14 липня 2011 року.

Відповідно до змісту статей 8,10 Земельного кодексу Української РСР в редакції від 08.07.1970 року управління в галузі використання земель здійснювалося на той час виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 14.05.1976 року «Про деякі питання, що виникли в судовій практиці по застосуванню законодавства про право особистої власності на житловий будинок, що була дійсна на час виникнення між сторонами спірних правовідносин, зазначено, що на зміну договору про надання земельної ділянки потрібна згода виконкому місцевої Ради народних депутатів.

Враховуючи, що рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної Ради від 14 жовтня 1988 року № 5082 «Про зміну ідеальних часток між співвласниками у домоволодінні АДРЕСА_1 та затвердження акту часток» визначався розмір ідеальних часток у домоволодінні АДРЕСА_1 на земельній ділянці, де розташовано зазначене домоволодіння; рішенням виконкому Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 2 грудня 1988 року № 607.31, узаконено за ОСОБА_5 переобладнання сараю під гараж на земельній ділянці АДРЕСА_1 , а також судовим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2011 року встановлено, що ОСОБА_5 ще за час життя ОСОБА_4 почав готувати документи на оформлення самочинного будівництва, що підтверджувалось відповідними актами від 27.05.1985 року, що дає суду підстави вважати, що і землекористувач ОСОБА_4 , і виконком місцевої Ради прийняттям зазначених вище рішень надали згоду на користування земельної ділянки за спірною адресою ОСОБА_5 , суд вважає, що наявність записів в погосподарській книзі Самаровської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за 1950-1952 роки, в якій містяться записи про відведення ОСОБА_4 в 1950 році в селі Самаровка, господарство № АДРЕСА_2 , як робітнику, присадибної ділянки площею 0,15 га під забудову, не впливає на юридичну оцінку обставин, здійснену судом, що переглядає рішення. Адже та обставина, що земельна ділянка за спірною адресою вперше виділялася у користування ОСОБА_4 для забудови, ніким не оспорюється. Проте прийняті в подальшому, в 1988 році, рішення Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 5082 і № 607.31 змінили порядок її використання, закріпивши ідеальні частки між співвласниками домоволодіння.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та залишити рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2016 року в силі.

Керуючись ст.423,429 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, визнання введення в експлуатацію незаконним, визнання права набуття введення в експлуатацію та відшкодування шкоди, а рішення Індустріального районного суду від 29.12.2016 року залишити в силі.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали суду.

Суддя - Бєльченко Л.А.