Справа № 350/1422/20
Провадження № 2/350/518/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 грудня 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.

при секретарі Видойник І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратили право на користування житлом та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У своїй позовній заяві позивачка ОСОБА_1 просить ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні належним їй житловим будинком шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком, який знаходиться по АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку у будинку.

В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що вона являється власником будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований, але фактично не проживає відповідач ОСОБА_2 , який доводиться їй похресником.

Реєстрація відповідача створює перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження житлом.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі. Разом з тим, будучи раніше допитаною у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила про задоволення позову, не заперечила проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, зокрема і через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, правом на подачу відзиву на позов не скористався.

На підставі письмової заяви позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, свідків, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який знаходиться у АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.12.2004 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.12.2004 року (а.с. 6-7).

У належному позивачці будинку з 20.02.2007 року зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2 , який не являється родичем позивачки. Останній у будинку не проживає з березня 2007 року, що підтверджується довідкою № 786, виданої Нижньострутинською сільською радою Рожнятівського району 16.09.2020 року та актом обстеження домоволодіння по АДРЕСА_1 , складеним комісією Нижньострутинської сільської ради 23.09.2020 року (а.с.8, 10).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 дала суду показання про те, що проживає по АДРЕСА_1 та являється сусідкою позивачки. Їй достовірно відомо, що відповідач доводиться похресником позивачки, його мати багато років тому виїхала в Російську Федерацію. Відповідач якийсь час проживав у с. Нижній Струтин, проте у належному позивачці будинку не проживає близько п`ятнадцяти років, відколи пішов у армію. З того часу він в с. Нижній Струтин не приїжджав, його ніхто там не бачив.

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що проживає по сусідству з позивачкою в АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 доводиться їй племінником, а його мати - рідною сестрою, яка на даний час проживає в Республіці Татарстан. Колись позивачка зареєструвала відповідача у своєму будинку, оскільки житло, в якому він проживав відповідач із своєю матір`ю було не приватизоване, а тому існували проблеми щодо місця реєстрації особи. Відповідач хоча і був зареєстрований у будинку позивачки ОСОБА_1 , однак з часу реєстрації у будинку позивачки не проживав, а проживав у будинку своєї баби у с. Пійло Калуського району Івано-Франківського області. По місцю реєстрації вона ніколи відповідача не бачила.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сім`ї права користування житлом. Право користування житлом для членів сім`ї власника може виникати та існувати лише за умови, якщо особа, членами сім`ї якої вона є, сама володіє правом власності на житло.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 25 липня 2018 року у справі № 638/13030/13-ц.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 є формальною, без наміру його фактичного проживання в будинку позивачки.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у належному позивачці будинку, не є членом сім`ї позивачки, його реєстрація у належному позивачці будинку порушує її право на володіння, користування та розпорядження належним їй будинком, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Отже, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 247, 263-265, 273, 280-282, 284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку у вказаному будинку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

За заявою відповідача, поданою до суду у тридцятиденний строк з часу отримання його копії, заочне рішення може бути переглянуте Рожнятівським районним судом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Максимів І.В.

Текст рішення складений 11 грудня 2020 року.