КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/4950/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11423/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Добровольської Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Диби О.В., по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за проживання у гуртожитку, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, уточнивши який, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі ПАТ «Промінвестбанк») в рахунок відшкодування витрат, понесених власником за житлово-комунальні послуги, в сумі 30 000,00 грн., інфляційне збільшення суми боргу в сумі 4 201,64 грн., а всього - 34 201,64 грн. (т. 1 а.с. 2-6, т. 2 а.с. 58-61).

В обґрунтування вимог зазначав, що він є власником гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . У цьому гуртожитку в кімнаті № НОМЕР_1 площею 18 кв.м., проживає ОСОБА_1 разом з дітьми. Відповідач не була працівником ПАТ «Промінвестбанк», тому за проживання у гуртожитку повинна сплачувати згідно затверджених розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» № 70-р від 21 лютого 2017 року тарифів на місяць 2 500,00 грн. Позивач забезпечує експлуатацію гуртожитку на підставі укладених договорів з підприємствами виробниками/виконавцями комунальних послуг.

Зазначав, що оскільки відповідач у безпосередніх договірних відносинах з виконавцями житлово-комунальних послуг не перебуває, особисто договори про надання житлово-комунальних послуг не укладала і згідно Положення про гуртожиток повинна здійснювати оплату, яку категорично відмовляється проводити. Починаючи з 01 березня 2017 року відповідач за проживання у гуртожитку не платить, чим порушує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 01 березня 2018 року у розмірі 30 000,00 грн. Позивачем направлявся лист-претензія на адресу відповідача, проте, відповідач борг не сплатила.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що правовідносини між сторонами є договірними, разом з тим відповідач жодних договорів з позивачем не укладала. Як на підставу позову позивач посилався на Правила внутрішнього розпорядку в гуртожитку, проте, вони тільки визначають порядок користування житлом і не можуть виступати як договір найму. Зазначала, що мешкає у гуртожитку зі своїми дітьми, де і зареєстровано місце проживання. Крім того, вказала, що одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, тому вона сплачує стільки ж, скільки сплачувала раніше на рахунок позивача - 350,00 грн. на місяць за проживання у гуртожитку. Зазначила, що вона від позивача не отримувала будь-яких повідомлень щодо підвищення плати за проживання у гуртожитку. Вказувала на те, що сторона позивача не надала суду жодного доказу на підтвердження понесених нею витрат на утримання належного йому гуртожитку у досліджуваний період, що також свідчить про безпідставність заявлених вимог. Вважає, що позивачем також не доведено правомірність змін вартості послуги користування житлом та погодження цих змін з нею, як наймачем житла (т. 1 а.с. 92-93).

У відповідь на відзив представник ПАТ «Промінвестбанк» - Терещенко Т.М. зазначив, що саме в Правилах внутрішнього розпорядку в гуртожитку зазначено, що мешканці гуртожитку зобов`язані до 20-го числа щомісячно вносити оплату за проживання в гуртожитку на рахунок. Вказав, що відповідач не спростувала факт порушення банком ненадання житлово-комунальних послуг, тобто вона їх отримує регулярно, якісно та в повному обсязі, а тому повинна сплачувати грошові кошти згідно тарифів, затверджених розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» № 70-р від 21 лютого 2017 року (т. 1 а.с. 106-108).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 липня 2020 року позовні вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за проживання у гуртожитку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість по оплаті за проживання у гуртожитку у розмірі 8 190,90 грн. та 1 730,57 грн. інфляційного збільшення боргу. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. (т. 2 а.с. 124-128).

Не погодившись з рішенням районного суду, 28 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (т. 2 а.с. 131-146).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд не дослідив обставини справи щодо підстав збільшення тарифу (плати) за проживання в гуртожитку. Зазначала, що її не було ознайомлено з розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» № 70-р від 21 лютого 2017 року про підвищення тарифів за проживання у гуртожитку. Посилання позивача на укладені договори з підприємствами виробниками/виконавцями комунальних послуг не підтверджують факт споживання послуг відповідачем та факт споживання послуг позивачем. Встановлюючи тариф 2 500,00 грн., в який включено і плату за проживання у гуртожитку, і плату за житлово-комунальні послуги), позивач не навів окремого їх розрахунку. Відповідач має трьох дітей та статус багатодітної сім`ї і якщо б була вчасно поінформована про зміну тарифів, мала б скористатись пільгами та отримати субсидію.

Крім того, зазначала, що судом не встановлено факту існування договору найму чи проживання в гуртожитку, укладеного між сторонами. Також позивачем не доведено розмір площі кімнати, в якій вона проживає, з метою подальшого розрахунку плати за користування житлом, виходячи з калькуляційної одиниці 1 кв.м. загальної площі.

Також 31 липня 2020 року представник ПАТ «Промінвестбанк» - адвокат Терещенко Т.М. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю (т. 2 а.с. 148-156).

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначила, що суд дійшов невірного висновку щодо ненадання позивачем жодних доказів на підтвердження понесених витрат на утримання гуртожитку в період з березня 2017 року по березень 2018 року. У судових засіданнях та відзиві на позовну заяву відповідач визнала, що проживає у гуртожитку, отримує житлово-комунальні послуги для реалізації своїх та членів сім`ї життєвих потреб. Доказів, які б підтвердили неотримання нею цих послуг до суду не надала. Зазначила, що оскільки позивач є власником будинку гуртожитку, тому вправі не лише встановлювати правила проживання, а й орендну плату з урахуванням витрат на житлово-комунальні послуги. ПАТ «Промінвестбанк» надав ряд договорів, укладених з постачальниками житлово-комунальних послуг, з метою обслуговування будівлі будинку гуртожитку, а тому саме позивач встановлює плату за проживання в гуртожитку, так як є його власником.

26 серпня 2020 року представник ПАТ «Промінвестбанк» - адвокат Терещенко Т.М. направила до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 169-178).

Представник ОСОБА_1 - адвокат Керечанин Є.В. подав відзив в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги Банку (т. 2 а.с. 198-200).

У судовому засіданні представник Банку - адвокат Терещенко Т.М. підтримала апеляційну скаргу Банку і просила її задовольнити, заперечувала проти скарги ОСОБА_1 і просила її відхилити. Відповідачка ОСОБА_1 , її представник - адвокат Керечанин Є.В. підтримали апеляційну скаргу подану ОСОБА_1 і просили її задовольнити, заперечували проти скарги Банку і просили її відхилити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ПАТ «Промінвестбанк» є власником об`єкту житлової нерухомості - гуртожитку загальною площею 3002,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 1996 року, укладеного між Фондом державного майна України та Українським акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Якименко В.О., що також підтверджується актом прийому-передачі від 31 травня 1996 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 56599573 від 04 квітня 2016 року (т. 1 а.с. 36-38, 54).

Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» № 758-р від 18 серпня 2015 року затверджено Правила внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк», які передбачали право банку в односторонньому порядку змінювати, зокрема, вартість проживання, комунальних послуг в залежності від цінової політики в державі, вартості енергоносіїв тощо (п.4.2 Правил) (т. 1 а.с. 42-47).

Відповідно до загальних положень цих Правил, вони є обов`язковими для всіх категорій мешканців гуртожитку, мешканці зобов`язані знати та дотримуватися цих Правил.

Згідно п. 2.1. Правил поселення мешканців до гуртожитку Банку, як тимчасово, так і на постійній основі, здійснюється виключно на підставі рішення директора Департаменту управління персоналом Банку.

Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» № 80-р від 03 березня 2017 року затверджено нові Правила внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк» (т. 1 а.с. 48-53).

Так, згідно п. 2.1. цих Правил поселення мешканців до гуртожитку Банку здійснюється на підставі заяви відповідної фізичної особи та рішення директора Планово-фінансового департаменту.

Пунктом 4.2 цих Правил визначено обов`язок мешканця гуртожитку проводити оплату за проживання у гуртожитку на рахунок Банку. Банк має право в односторонньому порядку змінювати вартість проживання, комунальних послу в залежності від цінової політики в державі, вартості енергоносіїв тощо.

Як стверджує відповідач ОСОБА_1 , вона проживає в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , як донька працівника ПАТ «Промінвестбанк» з 1987 року, разом зі своїми дітьми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у кімнаті № НОМЕР_1 вказаного вище гуртожитку та зареєстрована за вказаною адресою по теперішній час. На теперішній час батько ОСОБА_1 в кімнаті не проживає.

Цих обставин позивач не заперечував і не спростував, зазначивши, що кімната № НОМЕР_1 , яку займає відповідачка ОСОБА_1 із родиною складає 18,0 кв.м. Доводів на спростування цих обставин відповідачкою ОСОБА_1 до суду не надано, тому, колегія суддів відхилила відповідні доводи відповідачки.

З матеріалів справи убачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , надавались житлово-комунальні послуги по збиранню, вивезенню та захороненню твердих побутових відходів, з електропостачання, з водопостачання та водовідведення, постачання газу, надання клінінгових послуг, постачання теплової енергії у гарячій воді, на підставі договорів, укладених позивачем з ПАТ АК «Київводоканал», АЕК «Київенерго», ДП «Київгазенерджи», ТОВ «Асканія Сервіс Клінінг», ПАТ «Київспецтранс» (т. 1 а.с. 7-35).

Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» «Щодо встановлення тарифів на проживання в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк» від 21 лютого 2017 року № 70-р з метою збільшення доходів та впорядкування щомісячної вартості категорій мешканців гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено з 01 березня 2017 року тарифи на проживання в гуртожитку в залежності від категорії мешканців та займаної ними площі, зокрема, при площі кімнати 18 кв.м. працівники банку сплачують 750,00 грн., студенти - 1 500,00 грн., працівники банку, що перебувають у декретній відпустці - 750,00 грн., всі інші категорії сплачують плату за проживання у розмірі 2 500,00 грн. (т. 1 а.с. 39-41).

Згідно довідки директора Департаменту нерухомості та непрофільних активів з 01 березня 2017 року тарифи на проживання в гуртожитку з урахуванням площі для ОСОБА_1 встановлені у сумі 2 500,00 грн. на місяць (фіксований тариф, в який входять всі витрати на житлово-комунальні послуги (електроенергія, теплоенергія, холодна вода, водопостачання, дератизація та дезінфекція, вивіз сміття, ремонт та тех.обслуговування ліфтів, обслуговування прибудинкової території, електроосвітлення, зовнішнє освітлення, плата за які окремо не стягується) (т. 1 а.с. 80).

Відповідачем сплачено за період з березня 2017 по листопад 2017 включно за проживання в гуртожитку 3150 грн., що підтверджується квитанцією №22036608-1 від 28.03.2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 сплатила за проживання у гуртожитку кошти у розмірі 3 150,00 грн. з березня 2017 року по листопад 2017 року включно виходячи із розміру плати за один місяць, який становить 350,00 грн. та був встановлений з січня 2009 року згідно Розпорядження № 32-р від 08 січня 2009 року (т. 1 а.с. 94).

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється (ст. 6 Житлового Кодексу Української РСР).

Управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником (ст. 18 Житлового Кодексу Української РСР).

Згідно зі ст. 127 Житлового Кодексу Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток (ч. 2 ст. 128 Житлового Кодексу Української РСР).

Відповідно до ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Відповідачка ОСОБА_1 зазначала, що вселилася в гуртожиток в 1987 році разом із своєю матір`ю, яка перебувала у шлюбі із працівником ПАТ «Промінвестбанк» і вказані обставини представник Банку - адвокат Терещенко Т.М. в суді апеляційної інстанції не заперечувала про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (т. 2 а.с. 183-185).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Промінвестбанк» є власником гуртожитку загальною площею 3002,4 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з 1996 року.

При цьому позивач не надав доказів того, що придбавши гуртожиток в 1996 році між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_1 було укладено іншу угоду про порядок користування жилим приміщенням.

Таким чином, ОСОБА_1 була вселена та проживає у гуртожитку із 1987 року, а до суду не надано об`єктивних доказів укладення між сторонами інших угод про проживання у гуртожитку та (або) доведення до відповідачки, зокрема, надіслання позивачем квитанцій із зазначенням інших (підвищених) сум платежів за користування жилим приміщенням у гуртожитку та житлово-комунальними послугами.

Оскільки судом встановлено і відповідачка ОСОБА_1 цього не заперечувала, що у 2017 році вона не заявляла про сплату за користування гуртожитком із застосуванням пільг, передбачених положеннями частини 3 ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства», колегія суддів відхилила відповідні доводи апелянта ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Промінвестбанк» в рахунок відшкодування витрат, понесених власником за житлово-комунальні послуги, в сумі 30 000,00 грн. та інфляційне збільшення суми боргу в сумі 4 201,64 грн., а всього - 34 201,64 грн., виходячи з тарифів, затверджених Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» від 21 лютого 2017 року № 70-р та розраховуючи для відповідача заборгованість за розміром плати для інших категорій (не працівників Банку) за кімнату 18 кв.м. у сумі 2 500,00 грн. за місяць (т. 1 а.с. 39-41).

Отже, виходячи з обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, предметом спору є відшкодування витрат, які поніс позивач на підставі укладених ним з виробниками та виконавцями житлово-комунальних послуг договорів, за надані та спожиті в тому числі і відповідачем як мешканцем гуртожитку житлово-комунальні послуги.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг (ст. 4 цього Закону).

Відповідно до ст. 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (центральне постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів. Освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд ( заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Положенням про гуртожитки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84 (який був чинний станом на день виникнення спірних правовідносин та до 02 січня 2019 року) визначено, що гуртожитки за своїм призначенням поділяються на два види: для проживання окремих осіб (жилі приміщення перебувають у користуванні кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах); для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні однієї сім`ї).

Згідно з п. 4 розділу Ш цього Положення особи, які проживають в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п. 7 розділу Ш Положення особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженим власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, яка проживає в гуртожитку.

Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.

За таких умов мешканці гуртожитку оплачують вартість комунальних послуг, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також інші послуги, якщо вони надаються за згодою мешканців гуртожитку та оплачуються на договірних засадах.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживачів оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності письмової форми укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які їй та членам її сім`ї надаються на підставі укладених ПАТ «Промінвестбанк» договорів з постачальниками послуг.

Отже, враховуючи те, що відповідач фактично користувалася житлово-комунальними послугами, проти чого не заперечувала, вона зобов`язана нести витрати по оплаті спожитих житлово-комунальних послуг.

Зважаючи на те, що витрати по оплаті за надані та спожиті послуги з березня 2017 року по березень 2018 року поніс власник гуртожитку, тобто позивач, тому має право вимагати у мешканців гуртожитку відшкодувати понесені ним витрати у разі їх доведеності.

Так, позивачем до суду надані: договір № 205009/14 про надання послуг по збиранню, вивезенню та захороненню твердих побутових відходів від 01 квітня 2011 року, укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та ПАТ «Київспецтранс» (т. 1 а.с. 7-9), договір про умови поставки газу балансоутримувачам № 3.3.1595 від 18 серпня 2015 року, укладеного між ДП «КиївГазЕнерджи», ПАТ «Київгаз» та ПАТ «Промінвестбанк» (т. 1 а.с. 18-19), договір № 240023 на постачання електричної енергії у гарячій воді від 21 жовтня 2003 року (т. 1 а.с. 178-184), договір № 58/1198-10 про співпрацю виконавця послуг з централізованого постачання холодної (питної) води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) з Балансоутримувачем під час надання послуг з централізованого постачання холодної (питної) води та приймання стічних вод (з використанням внутрішньо будинкових мереж) (т. 1 а.с. 20-23), договір № 3412083 на користування електричною енергією з попередньою оплатою від 18 грудня 2001 року, договір на користування електричною енергією (т. 1 а.с. 10-17),договір про надання клінінгових послуг № 09-1014/12-4 від 28 липня 2016 року, договір № 9-79/10 від 1 січня 2017 року, укладені між ПАТ Промінвестбанк» та ТОВ «Асканія - Сервіс Клінінг» (т. 1 а.с. 24-31), договір на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів № Д2 40 0187 за 2014 рік, а також додаткова угода до договору від 21 серпня 2015 року (т. 1 а.с. 208-2016), договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 240023 від 21 жовтня 2003 року (т. 1 а.с. 32-35), договір підряду № 02/11 від 02 листопада 2015 року (т. 1 а.с. 205-207), договір про надання послуг бізнес-мережі (т. 1 а.с. 217-219).

Понесені позивачем витрати підтверджуються наданими до суду платіжними документами, щомісячною сплатою коштів на рахунок організацій, які надають ці послуги, яким районним судом дана належна оцінка (т. 1 а.с. 226-275).

Отже, суд першої інстанції дійшов підставного висновку про доведеність витрат, які поніс позивач в 2017 році на оплату житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що надавалися саме мешканцям гуртожитку по АДРЕСА_1 : за березень 2017 року - 174227 грн., за квітень 2017 року 140913 грн., за травень 2017 року - 79803 грн., за червень 2017 року - 61263 грн., за липень 2017 року - 79309 грн., за серпень 20117 року - 56470 грн., за вересень 2017 року - 72359 грн., за жовтень 2017 року - 80808 грн., за листопад 2017 року - 158529 грн., за грудень 2017 року - 175506 грн.

У 2017 році власник розраховував плату за житлово-комунальні послуги, виходячи із житлової площі квартири, які займає відповідач, та витрат на обслуговування 1 кв.м. жилої площі гуртожитку.

Зважаючи на розмір доведених позивачем витрат на оплату житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 березня 2017 року по 31 грудня 2017 року , плата за 1 кв.м. складає: у березні 101 грн. 64 коп. (174227 грн. : 1714,2 кв.м. жилої площі); у квітні 2017 року - 82 грн. 70 коп., у травні 2017 року - 46 грн. 55 коп., у червні 2017 року - 35 грн. 74 коп., у липні 2017 року - 46 грн. 27 коп., у серпні 2017 року - 32 грн. 94 коп., у вересні 2017 року - 42 грн. 21 коп., у жовтні 2017 року - 47 грн. 14 коп., у листопаді 2017 року 92 грн. 48 коп., у грудні 2017 року - 102 грн. 38 коп.

Таким чином, виходячи із житлової площі кімнати, яку займає ОСОБА_1 (18 кв.м), з останньої підлягає стягненню 8190 грн. 90 коп. (11 340,90 грн. (1829,52 грн. + 1488,60 грн. + 837,90 грн. + 643,32 грн. + 832,86 грн. + 592,92 грн. + 759,78 грн. + 848,52 грн. + 1664,64 грн. + 1842,84 грн.) - 3150 грн. сплачених аз проживання у гуртожитку.

При обрахунку заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг суд першої інстанції обґрунтовано враховував здійснену відповідачкою оплату на рахунок позивача у розмірі 3 150,00 грн. за проживання в гуртожитку з березня 2017 року по листопад 2017 року включно.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції не погодився із визначеним районним судом розміром інфляційних втрат які розраховані із суми заборгованості 8190.90 грн. станом на 01 березня 2017 року і до 13 квітня 2018 року, оскільки вказана сума заборгованості була визначена наростаючим підсумком лише на 31 грудня 2017 року.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати з 01 березня 2017 року по 01 березня 2018 року.

Згідно з п. 4.2. правил внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк» мешканці гуртожитку зобов`язані щомісячно до 20-го числа проводити оплату Банку за проживання в гуртожитку.

Відповідно до п. 18 постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005 року № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Аналогічні положення містяться в інших нормативно-правових актах, які регулюють порядок надання житлово-комунальних послуг. Тобто оплата за житлово-комунальні послуги має здійснюватися не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем).

Таким чином, обрахунок інфляційних втрат слід здійснювати за період починаючи з 20 квітня 2017 року по 01 березня 2018 року за кожним вищезазначеним місячним платежем.

Отже, з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню інфляційні втрати розраховані із щомісячної суми заборгованості у спірному періоді на загальну суму 453,91 грн. (за березень 2017 року 167,46 грн., за квітень 2017 року 106,46 грн., за травень 2017 року 40,86 грн., за червень 2017 року 20,49 грн., за липень 2017 року 25,85 грн., за серпень 2017 року 12,36 грн., за вересень 2017 року 21,29 грн., за жовтень 2017 року 15,61 грн., за листопад 2017 року 25,10 грн., за грудень 2017 року 18,43 грн.).

Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, та зважаючи на обґрунтування позовних вимог, викладених в заяві про зміну предмета позову, розпорядження голови правління про встановлення плати за проживання в гуртожитку не підтверджують фактичних витрат позивача, понесених за період з 01 січня по 01 березня 2018 року.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на оплату в 2018 році вартості житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості з відповідача за період з січня по березень 2018 року задоволенню не підлягають.

Сама по собі відсутність затверджених тарифів на утримання будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 , за доведеності укладення власником договорів на виконання таких робіт, оплати вартості цих робіт власником, не може бути підставою для відмови у стягненні плати за отримані послуги. Ціни та тарифи на теплову енергію, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), ціни на газ встановлюються для виробників/виконавців цих послуг.

З огляду на те, що судом здійснено неправильний розрахунок заборгованості та інфляційних втрат, рішення суду підлягає зміні в частині стягнення інфляційних втрат шляхом зменшення стягуваної суми з 1730 грн. 57 коп. до 453 грн. 91 коп.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року відстрочено ОСОБА_1 сплату 1057.20 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі (т. 2 а.с. 159-160).

На підставі ст. 141 ЦПК України, пропорційно до частини задоволених вимог Банку (87%) слід стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 919 грн. 76 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 липня 2020 року - змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» інфляційного збільшення боргу, зменшивши його розмір з 1730 грн. 57 коп. до 453 грн. 91 коп.

В іншій частині рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 липня 2020 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 на користь держави 919 грн. 76 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Дата складання повного судового рішення - 16 жовтня 2020 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова