Справа № 2о-105/11 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/1185/20 Категорія: 86 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К..,

з участю секретаря судового засідання Ковалько О.М.,

представника осіб, які не брали участі в справі ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Управління охорони здоров`я про поновлення ОСОБА_4 в дієздатності, за апеляційною скаргою представника особи, яка не брала участі в справі ОСОБА_5 - ОСОБА_1 та особи, яка приєдналась до апеляційної скарги - ОСОБА_6 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2011 року ,

В С Т А Н О В И В:

Управління охорони здоров`я звернулось до суду із заявою про поновлення ОСОБА_4 в дієздатності.

Свої вимог обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 серпня 2004 року ОСОБА_4 внаслідок психічного захворювання визнано недієздатним.

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 466 від 25 листопада 2004 року його піклувальником було призначено ОСОБА_7 , однак ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2007 року її було звільнено від повноважень опікуна над недієздатним братом через неналежне виконання своїх опікунських обов`язків. Зазначає що стан здоров`я ОСОБА_4 значно покращився, він видужав та може розуміти значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим просить поновити його в дієздатності.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2011 року заяву задоволено.

Ухвалено скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 серпня 2004 року про визнання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним.

Поновлено у дієздатності ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Товпижин Млинівського району Рівненської області, який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 .

З даними судовими рішенням суду не погодився ОСОБА_5 , який не брав участі у справі, подавши через свого представника ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені заяви Управління охорони здоров`я відмовити.

На адресу апеляційного суду особою, яка не брала участі у справі - ОСОБА_6 , було подано заяву про приєднання до апеляційної скарги представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_5 - ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2011 року в даній цивільній справі.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року заяву особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_6 про приєднання до апеляційної скарги представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_5 - ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2011 року прийняти до розгляду.

В апеляційні скарзі вказано, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є найближчими родичами ОСОБА_4 , постійно проживали в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 13 березня 2020 року ОСОБА_4 підписав довіреність на ім`я ОСОБА_8 на право представництва та виготовлення дублікатів документів. ОСОБА_8 керуючись довіреністю виготовив дублікат документів на спірну квартиру та невідомим чином уклав договір купівлі -продажу з ОСОБА_4 . Про даний факт апелянтам стало відомо з матеріалів цивільної справи, яка слухається Луцьким міськрайонним судом за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю. А тому вважають, що рішення, яке оскаржується передувало укладанню договору купівлі-продажу, є незаконним та порушує їх законні права та інтереси.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_5 - ОСОБА_1 та особи, яка приєдналась до апеляційної скарги ОСОБА_6 необхідно закрити.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 серпня 2004 року ОСОБА_4 внаслідок психічного захворювання визнано недієздатним та його опікуном у відповідності до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради призначено сестру ОСОБА_7 ( а.с.2)

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2007 року останню звільнено від повноважень опікуна над недієздатним братом через неналежне виконання своїх опікунських обов`язків ( а.с.5).

Задовольняючи заяву Управління охорони здоров`я та поновлюючи ОСОБА_4 в дієздатності, суд першої інстанції виходив з того, що стан здоров`я ОСОБА_4 покращився, його психічний стан змінився, він може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Чинний ЦПК України містить декілька норм, що регулюють участь в апеляційному перегляді учасників справи та осіб, які не брали участі у справі.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі- Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом названих норм право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 3 лютого 2016 року у справі №6-885цс15 та від 17 лютого 2016 року у справі №6-76цс16.

Отже, суд апеляційної інстанції може захистити право особи, яка не брала участі у справі, лише у разі якщо суд першої інстанції вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб`єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог особи. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду з даною апеляційною скаргою, скаржники посилаються виключно на те, що вони є найближчими родичами ОСОБА_4 та тривалий проміжок часу проживали в належній ОСОБА_4 квартирі. На підставі договору купівлі - продажу ОСОБА_4 продав спірну квартиру 13 березня 2020 року ОСОБА_8 , який в свою чергу вимагає від скаржників усунути перешкоди у користуванні власністю, а тому поновлення ОСОБА_4 в дієздатності порушують їх права саме на майно останнього.

Першочерговим при вирішенні апеляційної скарги особи, яка не брала участі в справі, є питання того, чи порушенні законні права та інтереси вказаної особи ухваленим судом рішенням, яке апелянт оскаржує.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляд і вирішення справ ( ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

В даній цивільній справі заявник є: Управління охорони здоров`я, заінтересована особа: ОСОБА_4 ..

З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що Управління охорони здоров`я ініціювало питання звернення з відповідною заявою до суду у зв`язку з поліпшенням психічного здоров`я ОСОБА_4 ..

Таким чином предметом розгляду даної справи є виключно стан здоров`я особи, який надає чи не надає їй можливості мати повну цивільну дієздатність. Інші питання в межах розгляду даної справи судом не вирішувались.

За змістом доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що як апелянт, так і особа, яка приєдналась до апеляційної скарги вказують на порушення їх майнового права на квартиру, власником якої був ОСОБА_4 .. Відчуження квартири відбулось по спливу майже 10 років після поновлення ОСОБА_4 у дієздатності. Доводи апеляційної скарги не містять належного обґрунтування порушення права та законних інтересів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ухваленим судом рішенням, яким поновлено в дієздатності ОСОБА_4 ..

Окрім того, ОСОБА_6 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 25.03.2015 року тобто після поновлення ОСОБА_2 у цивільній дієздатності, а ОСОБА_5 ніколи не був зареєстрований за даною адресою.

Твердження представника апелянтів, що оскаржуваним рішенням суду порушено права його довірителів, як можливих опікунів ОСОБА_4 , є безпідставними та не ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи. На час постановлення рішення, що оскаржується, питання щодо опікунства не вирішувалось взагалі. Крім того, ОСОБА_6 станом на 15 березня 2011 року була неповнолітньою, що унеможливлювало її право на опікунство за ОСОБА_4 .. В свою чергу ОСОБА_5 , бажаючи прийняти участь в житті ОСОБА_4 , як опікун, не позбавлений був можливості звернутись з відповідною заявою до Управління охорони здоров`я або ж до органу опіки, та за наявності на це правових підстав вирішити дане питання. Проте апелянти не ініціювали питання щодо опікунства над ОСОБА_4 протягом тривалого періоду часу, а звернулись до суду лише після розпорядження ОСОБА_4 належним йому на праві власності майном.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

Враховуючи зазначене ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не було подано доказів того, що оскаржуваним рішенням порушувались їх права та обов`язки в рамках даної справи.

Апеляційний суд зауважує, що суд має забезпечити додержання основних принципів процесуального права, зокрема, принципу рівності учасників процесу, принципу диспозитивності та щодо реалізації права на звернення до суду в установленому законом порядку всіх учасників розгляду з додержанням правил всіх стадій розгляду. Отже, особа, яка подала апеляційну скаргу, хоча і не брала участі при розгляді справи судом першої інстанції, не може мати привілеїв стосовно реалізації своїх прав в порівнянні з іншими учасниками судового розгляду.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Таким чином, з огляду на обставини справи, зміст наведених норм процесуального законодавства, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_5 - ОСОБА_1 та особи, яка приєдналась до апеляційної скарги ОСОБА_6 розгляду по суті не підлягає, а апеляційне провадження по ній підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 362, 381, 389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі в справі ОСОБА_5 - ОСОБА_1 та особи, яка приєдналась до апеляційної скарги - ОСОБА_6 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2011 року в цивільній справі за заявою Управління охорони здоров`я про поновлення ОСОБА_4 в дієздатності закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: