ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» жовтня 2020 року

м. Харків

справа № 639/7630/15-ц

провадження № 22ц/818/5332/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне підприємство «Харківводоканал»

розглянув без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про відвід судді Бурлака І.В. по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 лютого 2020 року в складі судді Труханович В.В. по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківводоканал» про захист прав споживача

в с т а н о в и в:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 лютого 2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 - відмовлено.

На вказане рішення суду поштою 05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 09 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та апелянту надано строк 10 днів для надання до суду доказів отримання рішення суду лише 05 вересня 2020 року з дня отримання копії цієї ухвали.

У вказаній ухвалі судді зазначено, що як вбачається з матеріалів справи рішення ухвалено 18 лютого 2020 року та цього ж дня складено повний текст, тому строк на подачу апеляційної скарги, з урахуванням пункту 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року, закінчився 06 серпня 2020 року.

Проте, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу поштою лише 05 жовтня 2020 року, тобто з порушенням строку на апеляційне оскарження рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що копію оскаржуваного рішення вона отримала лише 05 вересня 2020 року.

Однак, матеріали справи не містять відповідних доказів того, що ОСОБА_1 дійсно отримала рішення суду лише 05 вересня 2020 року, також таких доказів не додано і до апеляційної скарги.

15 жовтня 2020 року ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подала заяву про відвід судді Бурлака І.В..

Заява мотивована тим, що в апеляційній скарзі вона вказала як доказ отримання копії оскаржуваного рішення саме 05 вересня 2020 року номер рекомендованого листа. Вона була впевнена в тому, що зворотне поштове повідомлення долучено до матеріалів справи.

Вказала, що дізнатися дату отримання рекомендованого листа можна за його номером за допомогою загальновідомою поштовою програмою.

Вважала, що суддя Бурлака І.В. проявила неповагу до неї, як до учасника процесу, змусила її виконувати зайві дії щодо надання доказів.

У зв`язку з чим, на підставі пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, просила задовольнити відвід судді Бурлака І.В.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Згідно частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зі змісту заяви про відвід вбачається, що сумніви у об`єктивності і неупередженості судді Бурлака І.В. у заявниці виникли у зв`язку з вирішенням нею процесуального питання, а саме залишення апеляційної скарги без руху, що не може бути підставою для відводу.

Крім того, не надала ОСОБА_1 належних, допустимих та достовірних доказів про пряму або побічну заінтересованість судді Бурлака І.В. в розгляді даної справи, які викликають сумнів у неупередженості і об`єктивності вказаної судді.

Доводи ОСОБА_1 про те, що в апеляційній скарзі вона вказала як доказ отримання копії оскаржуваного рішення саме 05 вересня 2020 року номер рекомендованого листа; що вона була впевнена в тому, що зворотне поштове повідомлення долучено до матеріалів справи; що дізнатися дату отримання рекомендованого листа можна за його номером за допомогою загальновідомою поштовою програмою; що суддя Бурлака І.В. проявила неповагу до неї, як до учасника процесу, змусила її виконувати зайві дії щодо надання доказів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки пунктом 4 частини 4 статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції (за наявності).

Частинами 1, 2, 3 статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для відводу, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, та об`єктивних даних, які свідчили б про наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Бурлака І.В. не вбачається.

З огляду на необґрунтованість заявленого відводу, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України передати питання про відвід на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Бурлака І.В. - визнати необґрунтованою.

Справу передати на автоматизований розподіл для визначення судді для розгляду заяви щодо вирішення питання про відвід судді Бурлака І.В. у відповідності до ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її підписання, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина