Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1668/19
Провадження № 2/433/160/20
Троїцький районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Суського О.І.,
за участю секретаря судового засідання Кіян А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Троїцького районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що йому на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 05 вересня 2006 року, на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок позивач купив у ОСОБА_5 , який був власником житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.2003, посвідченого приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області Толченовою О.В. Відповідно до домової книги, у вказаному будинку зареєстровані позивач та його дружина. При зверненні до Центру надання адміністративних послуг Троїцької селищної ради позивач отримав довідку з місця проживання, відповідно до якої у вказаному будинку зареєстровані також колишній власник будинку ОСОБА_2 та його родичі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вказані особи не проживають в будинку з 2003 року, їх особисті речі в приміщенні відсутні, комунальні платежі не сплачують, в утриманні житла не беруть участі. Так як за останнім відомим місцем проживання відповідачі не проживають, позивач не має можливості в позасудовому порядку вирішити питання добровільного зняття відповідачів з реєстрації, що створює труднощі для позивача у користування своїм житлом. На підставі викладеного просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що згідно рішення Троїцького районного суду Луганської області від 05 вересня 2006 року за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок з надвірними побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16). Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12548639 від 17.11.2006, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить вказаний житловий будинок (а.с.17).
Згідно копії Домової книги для прописки громадян, в будинку АДРЕСА_1 прописані ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.11-12).
Відповідно до довідки № 2177 від 17.07.2019 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 крім зазначених вище осіб, зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.7).
Позивач зазначає, що ОСОБА_2 був попереднім власником будинку. Відповідно до договору купівлі-продажу від 11.01.2003, посвідченого приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області Толченовою О.В., ОСОБА_5 (у якого купив будинок позивач ОСОБА_1 ) купив житловий будинок АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 (а.с.13-14).
Відповідно до акту від 09.09.2019 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично мешкають на території Російської Федерації з 2005 року (а.с.18)
У позивача ОСОБА_1 відсутня інформація щодо місця проживання відповідачів, з 2003 року вони не проживають в будинку, квартирної плати та плати за комунальні послуги не сплачують, їх особисті речі в будинку відсутні. Добровільно відповідачі з реєстрації не знялися, що створює труднощі для позивача у користування своїм житлом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановлюючи наявність порушеного права позивача з боку відповідачів, суд зазначає наступне.
За змістом ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 04.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 33, 34, 36 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового Кодексу Української РСР (далі ЖК), при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідачі за вищевказаною адресою не проживають, а тому житлове приміщення за ним не повинно зберігатися.
Статтею 72 ЖК передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи те, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, він може бути знятий з реєстрації за вищевказаною адресою.
Втрата права користування житловим приміщенням тягне за собою наслідки у вигляді скасування реєстраційного запису про реєєстрацію фізичної особи за певним місцем проживання.
Згідно постанови КМУ №207 від 02.03.2016 р. зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування жилим приміщенням.
Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачі у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 не проживають понад передбачені законодавством строки, чим чинять перешкоди власнику будинку - позивачу у здійсненні ним вільного права користування своїм майном. У зв`язку з чим позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 19, 78, 81, 206, 258, 259, 263-265, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановити порядок виконання рішення суду, вказавши реєстраційному органу на те, що дане рішення є підставою для зняття відповідним реєстраційним органом ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з реєстрації за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення із урахуванням п.п 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя О.І. Суський