ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» квітня 2020 року

м. Харків

справа № 640/14944/18-ц

провадження № 22ц/818/1519/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов С.Д., представник відповідача - Трубчанінов С.О.,

третя особа - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова Станіслава Давидовича на рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року в складі судді Чередник В.Є.

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова Станіслава Давидовича, третя особа: ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди у м. Харкові помер його син ОСОБА_4 .

Вказав, що померлий ОСОБА_4 був громадянином України, однак мав постійне місце проживання у Німеччині, та вони були разом зареєстровані та мешкали за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначив, що кілька років тому ОСОБА_4 під час перебування в Україні познайомився з ОСОБА_3 , з якою у 2017 році приїхав до Німеччини та представив її як свою дружину.

Вказав, що протягом останніх років ОСОБА_4 кілька разів виїжджав до України, однак не мав на її території жодного рухомого чи нерухомого майна.

Зазначив, що після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого 10 липня 2018 року нотаріусом заведено спадкову справу №16/2018, номер у Спадковому реєстрі 62683947.

Вказав, що заведення нотаріусом спадкової справи, внесення записів до Спадкового реєстру за заявою ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 є незаконним, оскільки заведення спадкової справи після смерті його сина можливо лише на території Німеччини, де було його останнє місце проживання, тобто місце відкриття спадщини.

Зазначив, що відповідач перед заведенням спадкової справи після смерті його сина не пересвідчився, чи проживав спадкодавець в місті Харкові, не витребував від ОСОБА_3 документи, що підтверджують місце проживання спадкодавця, внаслідок чого відкрив спадкову справу не за місцем відкриття спадщини.

Вказав, що останнє місце проживання ОСОБА_4 було в Німеччині, отже порядок прийняття спадщини має регулюватися законодавством Німеччини, а не України.

Просив визнати дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. по внесенню 10 липня 2018 року до Спадкового реєстру інформації про спадкодавця - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дату його смерті та заведення спадкової справи (номер у спадковому реєстрі №62683947, номер у нотаріуса №16/2018) на підставі заяви (повідомлення) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про прийняття спадщини, неправомірними; зобов`язати приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. скасувати записи, внесені ним до Спадкового реєстру за номером №62683947.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено повністю; визнано неправомірними дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. по внесенню 10 липня 2018 року до Спадкового реєстру інформації про спадкодавця - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дату його смерті та заведення спадкової справи (номер у спадковому реєстрі № 62683947, номер у нотаріуса № 16/2018), на підставі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зобов`язано приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. скасувати записи, внесені ним до Спадкового реєстру за № 62683947; стягнуто з приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1409,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов С.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначив, що суд не врахував, що 20 квітня 2018 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні проекти» укладено додатковий договір № 1 до попереднього договору № 101/124 від 19 квітня 2018 року, відповідно до умов якого ОСОБА_4 набув усіх прав та обов`язків ОСОБА_3 за попереднім договором, зокрема, право на укладення в майбутньому основного договору - купівлі-продажу квартири, та, враховуючи, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, заведено спадкову справу, оскільки на підставі вказаних договорів встановлено наявність у ОСОБА_4 майнових та інших прав на нерухоме майно; що судом не надано оцінку довідці про реєстрацію від 07 серпня 2018 року, наданій позивачем.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

07 квітня 2020 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про закінчення розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника, яке задоволено.

09 квітня 2020 року до суду апеляційної інстанції від представника приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. надійшло клопотання про закінчення розгляду справи за відсутності приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. та його представника, яке задоволено.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. щодо заведення 10 липня 2018 року спадкової справи за заявою ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_5 і внесення інформації до Спадкового реєстру про спадкодавця та дату його смерті є неправомірними, та внесені ним записи підлягають скасуванню, оскільки спадкову справу відкрито не за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що громадянин України ОСОБА_1 є батьком громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 6-9).

18 травня 2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали шлюб у Коммуні Тондер , Данія (а. с. 46-48).

Із розгорнутої довідки про реєстрацію від 07 серпня 2018 року, виданої Відомством з підтримання громадського порядку та у справах громадянства м. Карлсруе (Німеччина), вірність копії якої та справжність підпису перекладача посвідчено 15 серпня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кравченко С.В. вбачається, що постійне місце проживання ОСОБА_5 - будинок АДРЕСА_1 ) (а .с. 13-14).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_6 помер у місті Харкові (а. с. 10).

10 липня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 . У заяві вона вказала, що померлий постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 34).

10 липня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. заведено спадкову справу №16/2018 та внесено відомості до Спадкового реєстру за №62683947 про спадкоємця ОСОБА_5 та дату його смерті, що підтверджується витягом із Спадкового реєстру №52562672 (а. с. 11, 39).

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 10 липня 2018 року № 52562686 вбачається, що заповіту ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не залишив (а. с. 40-42).

19 липня 2018 року до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. звернувся ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_5 . У заяві він вказав, що померлий постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 35).

Крім того, 19 липня 2018 року до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. звернулась ОСОБА_10 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_5 , із заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_11 (а. с. 36).

16 серпня 2018 року до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. звернувся ОСОБА_1 із вимогою кредитора до ОСОБА_3 , у якій вказав, що між ним та його сином ОСОБА_4 11 травня 2017 року укладено договір позики, згідно якого він надав ОСОБА_4 позику на придбання житла у розмірі 110 000,00 євро, що за курсом НБУ на дату передачі позики становило 3 166 812,00 грн, зі строком повернення до 30 червня 2018 року, яка повернута не була. Вказав, що ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом набула майнові права (право вимоги) на укладення основного договору, на підставі укладеного ОСОБА_4 попереднього договору №101/24 від 19 квітня 2018 року, і право на отримання Ѕ частини квартири вартістю 481 950,00 грн, тому сума боргу у вказаному розмірі підлягає стягненню з неї на його користь (а. с. 37).

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Частиною 1 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Частиною першою статті 68 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Згідно підпунктів 1.12, 1.13, 1.14 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України.

Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Місце відкриття спадщини підтверджується довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо).

Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть.

У разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Пунктом 2.2. Положення про Спадковий реєстр, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 липня 2011 року №1810/5 передбачено, що реєстратором до Спадкового реєстру вносяться відомості про заведену спадкову справу щодо спадкодавця: прізвище та ім`я (імена), по батькові (за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків згідно з Державним реєстром фізичних осіб платників податків або причина його відсутності; дата та місце (у разі коли воно невідоме - назва країни) народження; дата смерті; щодо номера спадкової справи, дати та місця її заведення, місця зберігання.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Отже, Закон поділяє об`єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: нотаріальні дії; відмова у вчиненні нотаріальних дій; нотаріальні акти.

Нотаріальними діями є посвідчення прав, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Натомість, поняття «нотаріальний акт» є значно ширшим за поняття «нотаріальна дія» і являє собою будь-яку дію, що є складовою частиною нотаріальної діяльності і вчиняється нотаріусом у межах виконання власних повноважень.

Зокрема, у разі заведення спадкової справи нотаріусом у порушення вимог щодо належного місця її заведення, що саме по собі не є вчиненням нотаріальної дії, заінтересований спадкоємець може оскаржити цей нотаріальний акт у судовому порядку і вимагати визнання його недійсним як такого, що вчинений з порушеннями.

Якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України „Про міжнародне приватне право".

Матеріали справи свідчать про те, що місце проживання ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано у м. Карлсруе, Німеччина.

В суді апеляційної інстанції учасники справи не заперечували проти того, що місце реєстрації померлого є м. Карлсруе, Німеччина. Ані відповідач, ані третя особа протягом більше ніж двох місяців не надали до суду апеляційної інстанції під час розгляду справи доказів того, що ОСОБА_4 зареєстрований в місті Харкові в Україні.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції при подачі заяви до нотаріуса вона вказала своє місце реєстрації місцем проживання померлого та не заперечувала проти того, що місце реєстрації її померлого чоловіка є м. Карлсруе, Німеччина.

Із спадкової справи, наданої до суду першої інстанції вбачається, що при подачі заяв про прийняття спадщини вказані різні адреси, за якими нібито проживав або був зареєстрований померлий. Надано також і копії дублікату попереднього договору та додаткового договору на майнові права, які нотаріально завірені та з яких вбачається, що місце реєстрації померлого - місто Карлсруе, Німеччина. Однак, маючи такі суперечливі дані щодо місця проживання померлого та заводячи спадкову справу, нотаріус не пересвідчився, де знаходиться місце реєстрації померлого або місце його постійного проживання або останнє його місце проживання.

Проте, місце відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яким згідно частини 1 статті 1221 ЦК України та підпункту 1.12 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України є останнє місце проживання спадкодавця, знаходиться на території Німеччини.

Таким чином, відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 нотаріусом на території України не відповідає вимогам закону щодо того, що спадкова справа має бути заведена нотаріусом за місцем відкриття спадщини.

Отже, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов С.Д. всупереч вимогам закону відомості щодо місця відкриття спадщини не перевірив та помилково прийняв рішення про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з тим, що дії приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д., вчинені 10 липня 2018 року щодо заведення спадкової справи за заявою ОСОБА_3 про прийняття спадщини (номер у спадковому реєстрі № 62683947, номер у нотаріуса № 16/2018), після смерті ОСОБА_4 , і внесення інформації до Спадкового реєстру є неправомірними, отже записи, внесені ним до реєстру, підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д., що судом не надано оцінку довідці про реєстрацію від 07 серпня 2018 року, наданій позивачем, є безпідставними, оскільки саме на підставі цієї довідки судом встановлено, що останнє місце проживання ОСОБА_4 було зареєстровано у Німеччині. Доказів протилежного ані відповідач, ані третя особа до суду першої та апеляційної інстанції не надали.

Посилання приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. щодо заведення спадкової справи на підставі статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», згідно якої спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, оскільки ОСОБА_4 за попереднім договором належало право на укладення в майбутньому основного договору - купівлі-продажу квартири, судова колегія відхиляє, виходячи з наступного.

Як вбачається з дублікату попереднього договору № 101/24 від 19 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Корнійчук О.В. за № 1565, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні проекти», що діє від власного імені в інтересах та за рахунок недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду «Житлобуд-1» і ОСОБА_3 , вони зобов`язались у майбутньому укласти основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , протягом 10 банківських днів з моменту отримання товариством витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджує право власності на цю квартиру, але не пізніше ніж 30 вересня 2019 року. Згідно пунктів 1.1.3, 1.1.4 попереднього договору вартість квартири за основним договором буде складати 963 900,00 грн. ОСОБА_3 сплачує товариству вартість квартири до 26 квітня 2018 року включно (а. с. 99).

З дубліката додаткового договору від 20 квітня 2018 року до попереднього договору № 101/24 від 19 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_3 передала ОСОБА_12 свої права та обов`язки за попереднім договором з попередньою компенсацією вартості їй від ОСОБА_4 в розмірі відповідно до підпункту 1.1.3 попереднього договору; до ОСОБА_13 за цим договором переходять права та обов`язки ОСОБА_3 згідно з попереднім договором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав; товариство зобов`язано укласти основний договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_14 на умовах та у строк, передбачені попереднім договором (а. с. 100).

Згідно підпункту 1.12 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України „Про міжнародне приватне право".

Згідно статей 70, 71 Закону України „Про міжнародне приватне право" спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося.

Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Майнові права на нерухомість - об`єкт будівництва чи інвестування не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав є не чуже майно, а також не вважаються правом власності, оскільки об`єкт будівництва чи інвестування не існує, а тому не може існувати й право власності на нього.

Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу, - це обумовлене право набуття у майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.

Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі. права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (провадження № 6-318цс15) та постанові цього ж суду від 18 листопада 2015 року (провадження № 6-1858цс15), від висновків яких не відступила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу входить до складу спадщини, оскільки не зазначено у переліку зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначеному статтею 1219 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до статті 635 ЦК України суть попереднього договору полягає в тому, що його сторони зобов`язуються у майбутньому укласти основний договір. При цьому попередній договір визначає умови, на яких сторони зобов`язуються у певний строк укласти основний договір, тобто, за попереднім договором виникає лише двостороннє зобов`язання сторін укласти основний договір у майбутньому, позаяк, укладенням попереднього договору лише обумовлюються наступні дії його сторін, а не відбувається фактичне вибуття із власності продавця предмету продажу, а покупець не набуває право власності на це майно з укладенням попереднього договору.

Таким чином, попередній договір не може вважатися самостійною підставою для переходу права власності на майнові права щодо нерухомого майна.

За умовами попереднього договору від 19 квітня 2018 року та додаткового договору до нього від 20 квітня 2018 року ОСОБА_4 не набув права власності та майнових прав на об`єкт нерухомого майна, а лише мав право та обов`язок укласти договір купівлі-продажу у майбутньому.

Таким чином, підстави вважати, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 входять права на нерухоме майно на території України, не вбачається. Крім того, майнові права не є тотожними праву власності на нерухоме майно, оскільки є лише обмеженими речовими правами.

При цьому, посилання відповідача, що саме у зв`язку з наданням ОСОБА_3 зазначених договорів разом із заявою про прийняття спадщини ним прийнято рішення щодо відкриття спадкової справи, є необґрунтованими, оскільки спадкову справу після смерті ОСОБА_4 за відповідною заявою його дружини відкрито 10 липня 2018 року, тоді як дублікати попереднього договору та додаткового договору до нього видано ОСОБА_3 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Корнійчук О.В. 11 липня 2018 року, тобто вже після відкриття спадкової справи.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не свідчать про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. залишено без задоволення, підстав для розподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова Станіслава Давидовича - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 13 квітня 2020 року.