Справа № 361/7385/17
провадження № 6/361/345/20
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05 жовтня 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Петришин Н.М.

за участю секретаря Плиси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бровари заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в :

До суду звернувся ОСОБА_1 із вказаною заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Заява мотивована тим, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2019 року його тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості по аліментах за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2018 року. Разом з тим, заявник починаючи з квітня 2019 року регулярно сплачує аліменти на банківський рахунок ОСОБА_2 , загальна сума сплачених аліментів становить 7 208 Євро. 19 вересня 2020 року заявник проходив паспортний контроль в аеропорту Київ/Жуляни для вильоту в Берлін, де йому повідомлено про відмову у перетині державного кордону України на підставі ухвали суду від 04.09.2019 року. Заявник вважає, що немає жодних підстав для заборони йому виїзду за межі України, оскільки регулярно сплачує аліменти на утримання дитини, тому просить скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2019 року.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 пояснив, що регулярно сплачує аліменти на утримання сина та вважає, що судом помилково обмежено його у праві виїзду за межі України. Повідомив, що в Україні не має місця проживання, не здійснює ніякої трудової діяльності, не має будь-якого майна та приїжджає в Україну у зв`язку з існування судового рішення України щодо повернення йому дитини ОСОБА_3 , яке не виконується ОСОБА_2 . Також пояснив, що дійсно ще має заборгованість зі сплати аліментів, яку буде поступово погашати по мірі можливостей, проте йому так і до цього часу не повідомили суму заборгованості з урахуванням сплачених коштів.

Представник заявника адвокат Крупник Д.Г. також підтримав заяву про скасування обмеження у праві виїзду за межі України його довірителя, оскільки він не ухиляється від сплати аліментів. При цьому, заборона виїзду ОСОБА_1 за межі України ніяким чином не сприятиме виконанню зобов`язань зі сплати аліментів.

Головний державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Авєріна М.В. заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 , посилаючись на те, що обмеження встановлені ухвалою суду від 04.09.2019 року, забезпечують виконання боржником своїх зобов`язань щодо сплати аліментів.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 адвокат Хоменко І.М. також заперечував проти доводів заяви, посилаючись на те, що у заявника є заборгованість зі сплати аліментів, та від сплати вказаної заборгованості заявник ухиляється, тому скасування обмежень у праві виїзду за межі України є передчасним. Крім того, звернув увагу на те, що вимоги заявника про скасування ухвали суду від 04.09.2019 року є незаконним, оскільки скасувати ухвалу суду першої інстанції може лише апеляційний суд.

Суд вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у справі, матеріали виконавчого провадження, копія якого знаходиться в матеріалах справи, дійшов таких висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, 08 серпня 2018 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено. Дане рішення набрало законної сили 11 грудня 2018 року.

14 вересня 2018 року виданий виконавчий лист на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2018 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.11.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття.

У виконавчому листі зазначено місце проживання боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

06 лютого 2019 року відкрито виконавче провадження, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження за № ВП 58305998.

Державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державного виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Ляшенком Артемом Захаровичем здійснено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, та отримана інформація, що такі відомості на боржника ОСОБА_1 відсутні.

05 березня 2019 року боржнику та стягувачу направлена довідка-розрахунок по нарахованих аліментах з 30 січня 2017 року по 01 березня 2019 року, згідно якої заборгованість боржника станом на 01 лютого 2019 року становить 10 899,16 Євро.

Згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 11 березня 2019 року, описано та накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 . При складанні постанови боржник за адресою: АДРЕСА_2 , був відсутній.

У квітні 2019 року представником боржника адвокатом Крупником Д.Г. на адресу Броварського міськрайонного відділу державного виконавчої служби Головного територіального управління юстиції направлено заяву про уточнення суми заборгованості та розрахунок заробітної плати ОСОБА_1 за період з листопада 2017 року по березень 2019 року.

Відповідно до довідки-розрахунку, зробленого головним державним виконавцем Ляшенко А.З. у травні 2019 року, заборгованість боржника зі сплати аліментів станом на 31.03.2019 року становить 6 259, 38 Євро.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2019 року встановлене тимчасове обмеження ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення особи Федеративної Республіки Німеччини НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2018 року, згідно виконавчого листа №361/7385/17, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 14 вересня 2018 року.

Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

У частинах 1, 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно частин 1,3 статті 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, мають право у встановленому порядку вільно залишити територію України, крім випадків, встановлених законом. Виїзд з України іноземця або особи без громадянства може бути за рішенням суду тимчасово відкладено до виконання ним майнових зобов`язань перед фізичними та юридичними особами в Україні, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

За змістом п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", ст.441 ЦПК України у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру неподання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; своєчасно не з`являтися на вимогу виконавця; не надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій, щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Передбачені законом юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон можуть бути установлені судом не за наявність факту невиконання зобов`язання, установленого рішенням суду, а за ухилення від його виконання.

Установлено, що боржник ОСОБА_1 є громадянином Німеччини, який не проживає та не зареєстрований в Україні, не має власного майна, окрім речей індивідуального користування (футболка, тапочки), постійно проживає та працює в Німеччині.

З наданих до суду виписок німецького банку «Комерцбанк» встановлено, що ОСОБА_1 за період з квітня 2019 року по серпень 2020 року сплачено на банківський рахунок ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини на загальну суму 7 620, 50 Євро. (а.с. 137-141 т.2), за вересень 2020 року 451, 50 Євро. (а.с. 199 т.2)

З матеріалів справи встановлено, що ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.09.2019 року направлена судом для відома ОСОБА_1 за адресою місця проживання стягувача: АДРЕСА_2 . Хоч за цією адресою боржник не проживав і не проживає. Про ухвалу суду заявник дізнався лише через рік 19.09.2020 року під час перетину державного кордону України. Тобто, протягом дії даної ухвали суду, про яку боржнику не було відомо, він регулярно сплачував аліментні зобов`язання, що підтверджує відсутність у заявника намірів ухилятися від виконання зобов`язань.

Тож, з матеріалів справи не вбачається обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_1 вчиняються дії направленні на ухилення від виконання судового рішення.

Суд також звертає увагу на те, що вищевказане виконавче провадження №58305998 відкрите за місцем знаходження речей побутового призначення та одягу, які згідно повідомлення стягувача ОСОБА_4 належать боржнику, проте ці речі ніяким чином не ідентифіковані з особою боржника ОСОБА_1 , а в судовому засіданні боржник підтвердив, що йому дійсно належить лише футболка та тапочки.

Той факт, що заявнику стало відомо про відкриття виконавчого провадження за вищевказаних обставин та він не оскаржував таке відкриття, може лише додатково підтвердити відсутність намірів ухилятися від виконання зобов`язань зі сплати аліментів.

За наслідками розгляду даного питання, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, встановленого в рамках виконавчого провадження № 58305998, на підставі Ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2019 року у справі № 361/7385/17.

Однак, заявник посилаючись на статтю 441 ЦПК України, просить суд скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2019 року.

Проте вищезазначені вимоги заявника не узгоджуються із положеннями статті 441 ЦПК України, де передбачено що за наслідками розгляду заяви суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника, а не скасувати саму ухвалу, якою встановлені обмеження.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 260, 441 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити частково.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення особи Федеративної Республіки Німеччини НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України, встановлене в рамках виконавчого провадження № 58305998, на підставі Ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2019 року у справі № 361/7385/17.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.М. Петришин