Справа № 367/6023/20
Провадження №2/367/4764/2020
17 грудня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:головуючої судді Оладько С.І.,
за участі секретаря Герус Н
представника позивача Чайки І.В
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою,що втратила право користування житлом
Позивач звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що на підставі Ордеру на житлове приміщення за № 2452 від 03 жовтня 1987 року вона, ОСОБА_6 разом з своєю матір`ю, відповідачем за позовом, ОСОБА_2 , вселилися до квартири АДРЕСА_1 .
У даній квартирі крім неї та відповідача зареєстровані її чоловік, ОСОБА_3 , їхній син, ОСОБА_4 , а також її син від першого шлюбу, ОСОБА_5 .
Наймачем особового рахунку зазначеної квартири являється відповідач ОСОБА_2 .
Відповідач ОСОБА_2 ще у 1994 році виїхала за кордон та з того часу в даній квартирі не проживає.
Таким чином, з жовтня 1994 року відповідач ОСОБА_2 в даній квартирі не мешкає, витрат по її утриманню та оплаті комунальних послуг не несе, її особистих речей у квартирі немає.
З того часу, її мати, ОСОБА_2 , жодного разу не приїздила у квартиру за місцем реєстрації, її фактичне місце проживання їм невідоме.
Усі витрати по сплаті комунальних послуг та утриманню даного житла несе вона та члени її родини, які проживають із нею.
Враховуючи той факт, що відповідач добровільно не користується даною житловою площею, відсутня понад шість місяців без поважних причин, витрат по оплаті квартирної плати та комунальних послуг не несе, тому відповідно до вимог ст. 72 ЖК України вона вважається такою, що втратила право на користування цим житлом.
Комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих у квартирі осіб, у зв`язку з чим вона змушена нести додаткові витрати та не має змоги оформити субсидію на комунальні послуги.
Позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 ..
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилась,про день та час розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог ст.. 128 та 130 ЦПК України,причину неявки суду не повідомила,заяву про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за її відсутності до суду не подала,також не подала відзив на позовну заяву. Враховуючи викладені обставини суд розглянув справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів,проголосивши по справі заочне рішення.
3-і особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились,подали до суду заяви,згідно яких позов підтримують та просять його задовольнити.
Суд,заслухавши пояснення представника позивача,заслухавши покази свідків, дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення.
Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»
Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»
Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»
У судовому засіданні встановлено,що на підставі Ордеру на житлове приміщення за № 2452 від 03 жовтня 1987 року позивач разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 вселилися до квартири АДРЕСА_1 .
Також у судовому засіданні встановлено,що у квартирі зареєстровані позивач,відповідача, чоловік позивача ОСОБА_3 та двоє синів позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .В
Наймачем особового рахунку зазначеної квартири являється відповідач ОСОБА_2 .
Викладені обставини підтверджуються: ордером на житлове
приміщення № 2452 від 03 жовтня 1987 року(а.с.6) , довідкою Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області за № 1027 від 31.08.2020 року(а.с.7).
Також,у судовому засіданні встановлено,що Відповідач ОСОБА_2 з 1994 році в даній квартирі не проживає,що підтвердитли у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .Також даний факт підтверджується у судовому засіданні актами депутата від 03.07.2015р та від 14.08.220р (а.с.9-10).
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»
від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Статті 61-70 ЖК України передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.
Поряд з цим нормами глави 59 ЦК України встановлюється порядок користування житлом за договором найму (оренди).
Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. У той же час, умови збереження житла за цивільним законодавством визначаються строками встановленими за згодою сторін, абсолютне право власності на житло не обмежується ні строками, ні територією.»
Відповідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені троки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи,що відповідач більше 6-ти місяців не проживає у квартирі АДРЕСА_1 ,житловою площею не користується ,не сплачує комунальні послуги,а також враховуючи ті обставини,що відповідач не надала до суду належних та допустимих доказів тих обставин,що вона із поважних причин не проживає у зазначеній квартирі,суд вважає за необхідне ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
На підставі ст.ст.71,72 ЖК України, керуючись ст. ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача.Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення суду направити відповідачу та 3-м особам по справі для відома.

Повний текс рішення суду буде складено 27.12.2020р.

Суддя: С.І. Оладько