П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 жовтня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд ускладі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача), суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 березня 2020 року (у складі судді Придачука О.А.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у вересні 2019 р.

Після зменшення позовних вимог у листопаді 2019 р. (а.с.16) просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину окремо, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття.

На обґрунтування позовних вимог указала, що 27 липня 2002 р. між сторонами було укладено шлюб, у якому народилося двоє дітей. Спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Відповідач не надає допомогу на дітей, фактично самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16 березня 2020 р. позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі по 2000 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня звернення позивача до суду 19 вересня 2019 р., і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши аліменти в розмірі 2500 грн. на двох дітей, тобто по 1250 грн. на кожну дитину. Доводить про порушення норм процесуального права на неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-відповідачем було подано довідку Пенсійного фонду України, з якої убачається, що дохід відповідача складає 3723 грн.;

-судом першої інстанції не враховано положення ст. 182 СК України;

-із огляду на дохід відповідача розмір аліментів на утримання двох дітей повинен усього складати 2500 грн.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

При визначенні розміру аліментів суд, врахував матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідач перебуває у працездатному віці, інших утриманців не має, будучи батьком неповнолітніх дітей зобов`язаний утримувати їх до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відтак, розгляд цієї справи здійснюється у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

28 серпня 2020 р. до Закарпатського апеляційного суду надійшло клопотання зі сторони відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, у порядку ст. 279 ЦПК України. Мотивує його тим, що відповідач бажає реалізувати своє процесуальне право бути почутим у судовому процесі та брати участь у досліджені доказів.

Із цього приводу колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до ч.6 ст.279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Апеляційній суд надає учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, у яких такий рух описаний. Крім того, кожен із учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Зважаючи на відсутність необхідності виклику сторін для надання пояснень, з огляду на обставини справи, підстави для задоволення вказаного клопотання відсутні.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 14 травня 2019 р. у справі № 522/7636/14-ц.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Як видно з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.8). Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10). Згідно з довідками, виданими Середнянською селищною радою Ужгородського району від 11.06.2019 р., діти проживають разом із позивачем; до складу сім`ї позивача входять її діти (а.с.9).

Відповідачем було подано відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.19).

Згідно з ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» було установлено у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня 2318 гривень, з 1 грудня 2395 гривень.

Таким чином, з 01.01.2020 мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 років не може бути меншим ніж 1109 грн.

Обов`язок по утриманню дітей лежить на обох батьках однаково. Так, спільні діти сторін проживають разом із позивачем, і очевидно, що саме вона несе більші витрати на дітей, ніж відповідач. По крайній мірі відповідачем не було надано до суду жодних доказів, які б підтверджували надання дітям допомоги поза межами суми аліментів стягнутих за рішенням суду. У силу цього розмір аліментів, визначений судом першої інстанції, повністю відповідає обставинам установленим у справі та вимогам матеріального закону. Підстав стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 2500 грн. на обох не має.

Судом першої інстанції у повній мірі враховано вимоги ст.182 СК України, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Стосовно посилання відповідача про свій дохід у розмірі 3723 грн. належить зауважити наступне.

Відповідно до відомостей із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.19) який було надано відповідачем у суді першої інстанції, відомості про доходи надані за 2004 р. і 2018 р., тобто актуального розміру доходу відповідача на момент розгляду справи в суді першої інстанції, або на обґрунтування доводів апеляційної скарги, не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, не встановлено. Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 березня 2020 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 19 жовтня 2020 р.

Судді: