Ухвала

05 березня 2020 року

м. Київ

справа № 755/6962/19

провадження № 61-3541ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору від 02 серпня 2013 року № 50009762, укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті»).

Позов обґрунтовано тим, що 02 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений кредитний договір № 50009762, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 257 421,18 грн еквівалент суми кредиту в доларах США - 31 600,93 дол. США, зі сплатою 9,90 % річних за користування кредитом строком на 60 місяців та повинен був сплачувати щомісячний платіж у розмірі 669,97 дол. США. Позивач стверджував, що останній платіж на погашення заборгованості здійснив 06 червня 2017 року, відповідно до графіку було сплачено 578 760,91 грн, що у еквіваленті складає 21 539,29 дол. США, однак з 19 січня 2015 року він почав отримувати рахунки з сумами, які не відповідали офіційному курсу Національного банку України, на його заперечення щодо безпідставного завищення курсу валюти він отримав відповідь, в якій відповідач спростував даний факт. Також позивач посилався на те, що відповідач продовжував виставляти рахунки за курсом дол. США, який не відповідав жодному курсу національної валюти, що був встановлений у той період, та нарахував 54 094,44 грн штрафних санкцій відповідно до пункту 8.2 кредитного договору. Позивач вважав, що умови кредитного договору та графіку погашення платежів, що передбачають погашення кредиту в еквіваленті іноземної валюти - доларах США, ставлять його у вкрай невигідне становище по відношенню до відповідача та порушує принцип рівності сторін у договірних зобов`язаннях; пункти 1.3, 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3, 3.1 Загальних умов кредитування є несправедливими та суперечать принципам розумності та добросовісності, оскільки дані умови договору встановлюють вимогу щодо сплати щомісячних платежів з прив`язкою до обмінного курсу валюти на день здійснення платежів, а тому повинні розглядатися як нікчемні. Крім того ТОВ «Порше Мобіліті» не надав детальну, своєчасну інформацію про послугу, що є предметом додаткової угоди до кредитного договору, що позбавило позивача можливості належним чином оцінити властивості такої послуги та можливі негативні наслідки.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.

21 лютого 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, зокрема такими підставами є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права виключно у випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підставами касаційного оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 липня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без врахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 22 листопада 2017 року у справі № 405/2286/15-ц, у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження в цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року.

Витребувати з Дніпровського районного суду міста Києва матеріали вищезазначеної цивільної справи № 755/6962/19.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик