Справа № 266/818/20
Провадження № 2/266/472/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря судових засідань Воропаєвої О.Є., представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Чекменьова Д.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приазовбуд» про розірвання договору про пайову участь у будівництві, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Приазовбуд» (далі Відповідач), про розірвання договору №7 про пайову участь у будівництві гаража від 25.10.2011 року та стягнення суми коштів в розмірі 111659,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 30000 грн.. В обґрунтування посилався на те, що Позивач згідно з п.1.2 вказаного Договору замовила будівництво гаражу № 11 , площею 17,4 кв.м., який здійснював Відповідач. Позивач згідно з п.2.1 Договору в день його укладення у касі Відповідача сплатила 111659,00 грн., чим виконала свої зобов`язання. Згідно з п.5.1 орієнтований строк закінчення будівництва 4 квартал 2012 року. Однак до цього часу Відповідач не виконав свої зобов`язання та порушив строки закінчення будівництва. У зв`язку із невиконанням Відповідачем своїх зобов`язань у строк за Договором про пайову участь у будівництві гаража від 25.10.2011 р. просить договір розірвати у зв`язку із істотним порушенням умов, а грошові кошти за невиконані послуги у сумі 111659,00 грн. повернути. Також своїми діями Відповідач заподіяв моральну шкоду в розмірі 30000 грн., яка полягає в тому, що Позивач хвилювалася з приводу можливого обману, воєнного стану у державі до того ж зростав курс долару США.

Позивач в судове засідання не з`явилася, приймала участь у розгляді справи через свого представника ОСОБА_2 ,який в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові, просив їх задовольнити. Додатково вказав, що позивачем не пропущений строк позовної давності оскільки згідно з п.5.1 договору, згідно з яким орієнтований строк закінчення будівництва по цьому договору 4 квартал 2012 року, тобто конкретна дата закінчення будівництва не визначена. Крім того, у тому ж пункті вказано, що вказаний строк не є обов`язковим для сторони 1 та в разі необхідності може бути продовжений за згодою стороною 2, тобто продовження строку є правом сторін, а не обов`язком. Крім того Відповідач не виконав свої зобов`язання передбачені п.п.1,2 ст. 875 ЦК України. Також посилався як на доказ внесення грошових коштів за спірним договором на копію квитанції до прибуткового ордеру №117 від 25.10.2011 р. на суму 11659,00 грн. з відбитком печатки відповідача.

Представник відповідача Чекменьов Д.М. в судовому засідання позов не визнав, вказуючи на те,що строк будівництва у договорі №7 про пайову участь в будівництві гаражу від 25.10.2011 р. вказаний у п.5.1 цього договору та визначений як четвертий квартал 2012 року. Тому за відсутністю будь-яких рішень про зміну строків будівництва у Позивача з 31.12.2013 року у разі істотного порушення строків будівництво виникло право на звернення до суду за захистом свого порушеного права шляхом розірвання договору та повернення коштів натомість позивач звернулася до суду лише у 2020 році, чим пропустила строк позовної давності, просив його застосувати у випадкуц якщо суд прийде до висновку про наявність правових підстав. Крім того вказав, що Позивачем не доведено обставин виконання ним договору про оплату пайового внеску, оскільки відомостей про сплату відповідних сум у відповідача немає, заперечував проти долучення копій квитанцій про оплату відповідних сум оскільки печатка на цих копіях не схожа на печатку якою користується відповідач, наполягав на пред`явленні оригіналів квитанцій. За наведених обставин вважає, що ніяких зобов`язань у відповідача перед позивачем немає.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Так, відповідно до п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема диспозитивність. Яка відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 25 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приазовбуд» був укладений Договір про дольову (пайову) участь в будівництва гаражу № 7 . Згідно п. 1 Договору сторони на умовах, визначених цим Договором, приймають дольову участь в будівництві та вводі в експлуатацію гаражу будівельна адреса 7 -ми поверховий житловий комплекс з мансардним поверхом по АДРЕСА_1 , у відповідності з даними проектної документації. Сторона ТОВ «Приазовбуд» (сторона 1) зобов`язана власними силами та засобами з власних матеріалів, а також за участі третіх осіб, на підставі наявності у нього ліцензії на будівельні роботи серія АВ №5488678 від 20.07.2009 р. №23-Л дозвільних документів на будівництво, завершити будівництво гаражу, у відповідності з проектною документацією. ОСОБА_1 (сторона 2) зобов`язується прийняти роботу та оплатити суму дольової участі по будівництву гаражу, згідно умов цього договору. Згідно п.п.2.1 сума дольової участі для ОСОБА_1 складає 111659,00 грн. За умовами п.5 Договору орієнтований строк закінчення будівництва 4 квартал 2012 року. Вказаний строк не є обов`язковим для ТОВ «Приазовбуд» (сторона 1), а у випадку необхідності може бути ним продовжено за згодою з ОСОБА_1 (сторона 2). У випадку виникнення обставин, що перешкоджають виконанню обов`язків у встановлені строки тією чи іншою Стороною, Сторони мають право прийняти рішення про перенесення строків завершення будівництва об`єкта. Притому Сторона не втрачає права, наданого п.5.1 Договору. Рішення про зміну строків будівництва Об`єкта оформлюється сторонами додатковою угодою. У п. 12.1 вказано, що Договір набирає сили з моменту підписання та діє до повного виконання зобов`язання, прийнятих Сторонами. (а.с.5-7).

З п. 4.1 Договору слідує, що оплата в сумі 111659 грн вноситься до 26.10.2011р.

Так на підтвердження виконання зазначеного обов`язку представником позивача разом із відповіддю на відзив подано суду копії квитанцій до прибуткового касового ордеру від 25.10.2011р. №б/н на суму 50000 грн. та від 25.10.2011р. №117 на суму 111659 грн. (а.с.47).

Проте представник відповідача заперечив проти зазначених квитанцій, та вказав, що копії відзиву із додатками (квитанціями) не отримував, а відбиток печатки на поданих суду копіях квитанцій не відповідає печатці, що використовує в роботі відповідач, буд`яких відомостей про сплату позивачем зазначеного внеску у підприємства відсутні. За таких підстав вимагав від сторони позивача пред`явити оригінал зазначених квитанцій.

Суд констатує, що стороною позивача на вимогу суду не надано підтверджень заздалегідь надсилання або надання іншим чином відповіді на відзив до якого додані копії спірних квитанцій стороні відповідача. Крім того, на вимогу суду представник позивача, оригінал цих квитанцій не надав, клопотань про оголошення перерви для надання можливості подати відповідний доказ суду не заявляв. За таких підстав суд керуючись ч.9 ст.83, ч.6 ст.95 ЦПК України копії вищезазначених квитанцій не бере до уваги.

Інших належних та допустимих доказів оплати позивачем коштів за договором про будівництво гаражу суду не надано.

Як зазначено в ч.1 ст.80 ЦПК Уукраїни достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З урахуванням наведеного суд приходе до висновку, що стороною позивача не надано достатніх доказів на підтвердження сплати відповідачу 111659 грн за договором №7 від 25.10.2011р., тому вимоги про стягнення цієї суми задоволенню не підлягають.

Крім того Позивач, як на підставу позовних вимог посилається не виконання п.п.5.1 вищевказаного договору у зв`язку із чим просить його розірвати.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Суд зауважує, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, що прямо передбачено ч. 4 ст. 631 ЦК України. Проте поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі ст. 599 ЦК України такою умовою є виконання, проведене належним чином. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним.

Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.

Враховуючи викладене, розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився), а як встановлено судом строк дії договору закінчився 31.12.2012р. оскільки Позивачем не доведено, що між сторонами було укладено додаткову угоду відповідно до п.5.3 про зміну строків будівництва, які вказані у п.п.5.1 (4 квартал 2012 року).

Відповідний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився), у зв`язку з чим вимога позивача про розірвання договору про дольову (пайову) участь в будівництві гаражу від 25.10.2011 р. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

З приводу стягнення моральної шкоди, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду про таке.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до положень п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05. 2001 року № 5 Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Оцінивши подані позивачем докази в їх сукупності суд приходе до висновку, що позивач не довів, що моральна шкода (ті наслідки на які посилаються позивач) заподіяні саме протиправними діями відповідача та знаходиться у причинному зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з мотивів відсутності правової підстави, у суду відсутні підстави для поновлення та застосування наслідків пропуску позовної давності.

Інші документи додані сторонами до справи не спростовують висновків суду.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 6-8, 12-18, 81, 141 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приазовбуд» про розірвання договору про пайову участь у будівництві, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

повний текст рішення виготовлено 16.10.2020 р.

Суддя: Шишилін О. Г.