Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Назарьової Л. В.,

з участю секретаря судового засідання - Маляренко І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання порушення прав споживача та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про визнання порушення прав споживача та відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що він як споживач, звернувся до фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 з метою виготовлення технічного паспорту на будинок. ОСОБА_2 спочатку погодилась, однак після ознайомлення з документами, відмовила у виконанні роботи, мотивуючи свою відмову тим, що не може виготовити паспорт оскільки архів з документами знаходиться в БТІ. В подальшому ОСОБА_1 неодноразово звертався до ОСОБА_2 з проханням виготовити документи, однак остання відмовилась, хоча була на робочому місці та надавала свої послуги іншим людям. Таку відмову відповідача позивач вважає незаконною та такою, що порушує його права як споживача, зокрема передбачені ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів». На думку ОСОБА_4 відмова ФОП ОСОБА_2 завдала йому моральної шкоди, оскільки він змушений шукати інших виконавців за межами м. Кобеляки та витрачати свій час і кошти. Крім цього позивач не має змоги вільно розпоряджатись майном та вільно вчиняти з ним будь-які дії, а тому він щодня зазнає переживань та фізичного болю. Шкоду, завдану відповідачем позивач оцінює в 15000 грн, а тому прохає суд стягнути дані кошти з ОСОБА_2

20 листопада 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій ОСОБА_2 зазначила, що відповідно до сертифікату вона має право займатись видом економічної діяльності 71.12, а саме: Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах. У травні 2020 року ОСОБА_1 в телефонному режимі звернувся до неї з проханням виготовити технічний паспорт на будинок. Через деякий час він прийшов до неї з документами, після вивчення яких з`ясувалось, що він має технічний паспорт на будинок, виготовлений у 2014 році та прохав виготовити новий технічний паспорт і заповнити декларацію про готовність об`єкта до експлуатації по спрощеній системі ( що будинок побудований до 2015 р). Після ознайомлення з документами виявлено, що будівля складає площу більше 300 кв.м. Для складання декларації потрібно скласти звіт про технічне обстеження. Однак такий звіт має право складати лише особа, яка має відповідний сертифікат, який у відповідача відсутній. В зв`язку з чим ОСОБА_2 порекомендувала звернутися до відповідного фахівця. Договір на виконання робіт з позивачем не укладала. Враховуючи вище викладене, прохає суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 листопада 2020 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач, ОСОБА_1 , в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити. Крім цього уточнив, що звертався до ФОП ОСОБА_2 з проханням виготовити технічний паспорт на будинок, розташований по АДРЕСА_1 . Після відмови ОСОБА_2 звертався до інших фахівців, які також відмовили йому у виготовленні технічного паспорту. Крім цього повідомив, що має технічний паспорт на будинок, однак термін дії останнього закінчився.

Відповідач, ОСОБА_2 , будучи завчасно, належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак при подачі до суду відзиву прохала розглянути справу без її участі.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Кобеляцької міської ради № 252 від 13.04.2006 року ОСОБА_5 надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку замість старого по АДРЕСА_1 .

5 травня 2014 року ОСОБА_5 надав ОСОБА_1 довіреність, та уповноважив останнього на вчинення будь-яких дій щодо належного рухомого та нерухомого майна.

З метою виготовлення технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_2 , однак після ознайомлення з документами остання відмовилась виконувати роботи.

ОСОБА_2 є фізичною особою - підприємцем з 04.07.2013 року (а.с.21).

Відповідно до кваліфікаційного сертифікату відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єкта архітектури ОСОБА_2 має право виконувати роботи ( надавати послуги), пов`язані із створенням об`єктів архітектури, спроможність виконання яких визначено кваліфікаційним сертифікатом: технічна інвентаризація об`єктів нерухомого майна.

Таким чином, ОСОБА_2 має право надавати послуги чи виконувати роботи лише в межах, отриманого нею кваліфікаційного сертифікату.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Статтею 3 Цивільного кодексу України передбачено, що засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору та судовий захист цивільного права та інтересу.

Згідно преамбули Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі, під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника.

Основним підтверджуючим документом відносин між споживачем і виконавцем (продавцем) є договір.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Приписами ч. 1 ст. 626, ст. 627, ч. 2 ст. 628 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

На підставі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна передбачено, що технічну інвентаризацію нерухомого майна здійснюють за ініціативою замовника або його довіреної особи на підставі оформленого договору із суб`єктом господарювання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно звертався до ФОП ОСОБА_2 з метою отримання послуги - виготовлення документів та між ними відбулась зустріч, під час якої остання вивчила документи, надані ОСОБА_1 та лише після цього відмовила в наданні послуги.

Таким чином договір між сторонами не укладено.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідач відмовила йому у виготовленні документів в зв`язку з карантином не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 протягом всього часу, незважаючи на карантин, продовжує свою діяльність та виготовляє технічні паспорти іншим громадянам не є підтвердженням її незаконних дій по відношенню ОСОБА_1 , оскільки предметом спору є відмова у виготовленні технічної документації, а не режим роботи надавача послуг у період карантину.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Щодо посилання позивача на ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд зазначає, що дійсно за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами. Споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов`язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України. Продавець (виконавець) зобов`язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати.

Частиною 3 ст. 17 вказаного закону визначено, що продавець (виконавець) зобов`язаний надати споживачеві достовірну і доступну інформацію про найменування, належність та режим роботи свого підприємства.

Про дотримання вказаної норми з боку ФОП ОСОБА_2 свідчить те, що остання здійснюючи свою підприємницьку діяльність не надає перевагу окремо обраному споживачу. Судом встановлено, що не заперечується позивачем, що ОСОБА_2 надає свої послуги згідно визначеного графіку роботи. Між нею та ОСОБА_1 відбулась зустріч під час якої остання ознайомилась із наданими споживачем документами та лише після їх вивчення ОСОБА_2 відмовила у виготовленні документів та рекомендувала звернутись до іншого виконавця.

Крім цього, судом не встановлено обов`язку ФОП ОСОБА_2 укласти договір на виконання робіт, про які прохав ОСОБА_1 .

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що право ОСОБА_6 як споживача, ФОП ОСОБА_2 не порушено, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Згідно з частинами першою, другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. (частина друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Обов`язковому доказуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача шкоди та вини останнього в її заподіянні.

Оскільки судом не встановлено порушення прав ОСОБА_1 як споживача, тому не може бути задоволена вимога про відшкодування моральної шкоди, оскільки вона є похідною від вимоги про порушене право, яке судом не встановлено: судом не встановлено наявність шкоди, протиправність діяння ОСОБА_7 .

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 137, п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовної заяви відмовлено, суд приходить до висновку, що відповідні судові витрати повинні бути покладені на позивача.

Однак, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись статтями 12, 259, 263 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання порушення прав споживача та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Повний текст рішення виготовлено 14 грудня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду або через Кобеляцький районний суд Полтавської області.

Суддя