Справа № 700/195/20
Провадження № 2/700/206/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Лисянка справу №700/195/20 провадження № 2/700/206/20 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Вдовиченко Валентина Олександрівна до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 25.07.1992 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб був розірваний на підставі рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 17.07.2019 року. Під час перебування у шлюбі сторони набули у власність будинковолодіння по АДРЕСА_1 , до складу якого ввійшов житловий будинок згідно свідоцтва про право власності від 24.02.1999 року № 26 та земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер :01:004:0148 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку згідно державного акту серії ЯБ № 173386, зареєстрованого на ім`я ОСОБА_2 . Оскільки майно було набуте в період шлюбу, воно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач просить визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку, господарських будівель та споруд та на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку.

Позивач та її представник у підготовче судове засідання не з`явились, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності з метою недопущення розповсюдження коронавірусу COVID-19, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема, учасників процесу та працівників суду.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, оскільки він перебуває в м. Києві, прибути в судове засідання не має можливості через відсутність міжміського автобусного перевезення у зв`язку з карантинними обмеженнями та для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей. Щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 липня 1992 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Лисянським райвідділом ЗАГС Черкаської області, актовий запис № 27.

Відповідно до рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 17.07.2019 року шлюб між сторонами було розірвано.

Під час шлюбу, сторони набули у власність будинковолодіння по АДРЕСА_1 , до складу якого ввійшов житловий будинок згідно свідоцтва про право власності від 24.02.1999 року № 26 та земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер :01:004:0148 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку згідно державного акту серії ЯБ № 173386, зареєстрованого на ім`я ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сімї.

Враховуючи викладене, аналізуючи докази в їх сукупності, беручи до уваги той факт, що відповідач заперечень проти позову не надав, майно придбано у період спільного життя подружжя, суд вважає за можливе позов задовольнити та визнати дане майно спільною сумісною власністю, що не порушує прав та законних інтересів будь-яких осіб.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 840,80 грн. сплаченого позивачем судового збору та понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в розмірі 2000 гривень.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 65, 69, 70, 71 СК України, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 137, 139, 141, 258, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Вдовиченко Валентина Олександрівна до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити.

Визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,15 га кадастровий номер :01:004:0148 для обслуговування житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та здійснити їх поділ, відповідно до якого:

-Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер :01:004:0148 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку згідно державного акту серії ЯБ № 173386;

-Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер :01:004:0148 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку згідно державного акту серії ЯБ № 173386.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок гривень) 80 коп. та понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити позивачу та відповідачу, що у відповідності до п.3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження рішення суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Н. В. Бесараб