Дата документу 12.10.2020
Справа № 334/7034/18
Провадження № 2/334/377/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Баруліної Т.Є.,

при секретарі Панасюри Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом позивач) звернулось до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 (далі за текстом відповідач-1) та ОСОБА_2 (далі за текстом відповідач-2) про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 07.02.2011 року між ним та ОСОБА_3 , останній отримав кредит в розмірі 6 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов договору

У порушення норм закону та умов договору позичальник зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер.

Станом на дату смерті у нього виникла заборгованість за договором від 07.02.2011 року в сумі 5925,74 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 5219,17 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 706,57 грн.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями ОСОБА_3 першої черги за законом, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а відтак є такими, що прийняли спадщину після смерті позичальника і мають відповідати за вимогами кредитора спадкодавця.

Разом з тим позивач на виконання вимог закону протягом встановленого законом шестимісячного строку з моменту, коли дізнався про смерть позичальника, направив претензію до спадкоємців.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитом № б/н від 07.02.2011 року та судовий збір.

Відповідач ОСОБА_1 надав суду заяву, про розгляд справи без його участі та надав чек, що він добровільно сплатив АТ КБ «ПриватБанк» 50% заборгованості, а саме 2962,87 грн. (т.1 а.с.212-213)

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив суду не надав.

Розгляд справи неодноразово відкладався на підставі відповідних ухвал суду від 13.02.2019, 29.08.2019, 06.04.2020 року з метою виклику представника позивача у судове засідання для надання пояснень, проте, з невідомих суду причин, належним чином повідомлений позивач не забезпечив явку свого представника у судове засідання.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Судом встановлено, що 07.02.2011р. ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» та підписав Заяву від 07.02.2011р. про видачу йому кредитки «Універсальна» та встановлення кредитного ліміту на суму 6000 грн.

ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана Пам`ятка клієнта разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» а також «Тарифами банку», складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.10).

Відповідно до абзацу 5 п. 1.7 Статуту АТ КБ «ПриватБанк» в новій редакції, за рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 р. № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК».

Відповідно до інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 07.07.2017 року №2588/04/2/04-36, яка надана відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на запит ПАТ КБ «ПриватБанк», позичальник ОСОБА_3 помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 (т 1, а.с. 38-39).

Станом на дату смерті у позичальника виникла заборгованість в сумі 5925,74 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 5219,17 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 706,57 грн.

За твердженнями позивача, 07.12.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Другої Запорізької державної нотаріальної контори із претензією кредитора до спадкоємців, в якій просив повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 5925,74 грн. (т. 1, а.с. 43).

Згідно із повідомленням державного нотаріуса Другої Запорізької державної нотаріальної контори Федченко О.О. від 08.12.2017 №2520/02-14 зазначена вище претензія позивача залишена без розгляду, оскільки позивач не вказав дату, коли саме позивачу стало відомо про смерть ОСОБА_3 та запропоновано усунути виявлені недоліки та оформити претензію належним чином. (т. 1, а.с. 44).

Іншого листування між позивачем та державною нотаріальною конторою суду не надано.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу приписів ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Позивачем направлено на адресу відповідача-1 ОСОБА_1 лист-претензію від 06.06.2018 року №SAMDN3035 (т. 1, а.с. 45), яка згідно із реєстром згрупованих поштових відправлень надіслана 15.07.2018 року на адресу АДРЕСА_1 . (т. 1 а.с. 46, 54).

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 зареєстрований за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 71)

Копії претензії та доказів її направлення на адресу відповідача-2 ОСОБА_2 позивачем суду не надано.

В той же час суд звертає увагу, що ОСОБА_2 зареєстрований також за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_3 . (т.1 а.с. 72)

Відповідно до інформації, отриманої судом від державної нотаріальної контори на виконання ухвали суду від 13.02.2019 року, спадкова справа після померлого ОСОБА_3 не заводилась. (т.1 а.с. 209)

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281,1282 ЦК України.

У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, та підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Згідно до ст.1281 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Однією з обставин, що підлягають доказуванню в цій справі, є вартість майна, одержаного у спадщину кожним із спадкоємців.

В свою чергу визначення питання про розмір успадкованої частки перебуває у прямому зв`язку з обсягом невиконаних спадкодавцем зобов`язань, які належить покласти на кожного із спадкоємців окремо, оскільки цей припис закону прямо витікає із статті 1282 ЦК України, яка передбачає особисту відповідальність спадкоємців і не містить можливості солідарного стягнення з них невиконаних спадкодавцем зобов`язань, як про те просить представник позивача.

Позивач зазначає спадкоємцями відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак будь-яких підтверджень, що саме вони прийняли спадщину позивачем суду не було надано.

Відповідно до довідки наданої позивачем термін дії кредитних карток ОСОБА_3 до 09.2014, до 11.2014 та до 07.2016 року. (т.2 а.с.8)

Позивачем не надано суду жодних відомостей про те коли саме позивач дізнався про смерть свого позичальника ОСОБА_3 .

Однак суд звертає увагу, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги, тобто Банк мав пред`явити вимоги до спадкоємців до 07.2017 року, оскільки остання картка діяла до 07.2016 року..

Матеріалами справи підтверджено, що позивач щонайменше був обізнаний про факт смерті ОСОБА_3 з 07.07.2017 року (цією датою датовано інформацію надану відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на запит позивача), а відтак позивач мав звернутись до спадкоємців у строк до 07.01.2018 року. Проте, претензія до одного з відповідачів направлено позивачем з порушенням лише 15.07.2018 року, а іншому відповідачу взагалі не було надіслано.

Встановлені статтею 1281 ЦК України строки є преклюзивними, а тому їх недотримання позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: коло спадкоємців, які прийняли спадщину; чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року, у справі №522/407/15-ц (провадження №14-53цс18).

Судом встановлено, що позивач будь-яких доказів пред`явлення вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою ст.1281 ЦК України суду також не надав. Із позовом до суду позивач звернувся тільки 26.09.2018 року.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

У відповідності до ч.ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку, про те, що позивач не дотримався вимог статті 1281 ЦК України і не скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника у передбачений законом шестимісячний строк, а тому, в силу приписів частини четвертої статті 1281 ЦК України, позивач позбавлений права вимоги до спадкоємців.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку що позивач не пред`явивши вимоги до спадкоємців позичальника у передбачений законом шестимісячний строк, втратив право вимоги за кредитним договором, у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 1218, 1281, 1282 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.10.2020року.

Суддя: Баруліна Т. Є.