ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1238/19Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/817/364/20 Доповідач - Гірський Б.О.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач О. І.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу № 595/1238/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2019 року, ухваленого суддею Федорончуком В.Б., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Посилалася на те, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 та у них є двоє малолітніх дітей, однак відповідач свого обов`язку щодо їх утримання не виконує.

Тому, просила стягнути із ОСОБА_1 кошти на утримання дітей у розмірі 2000 грн. на кожну дитину, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття.

Заочним рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Броварі Бучацького району Тернопільскої області, в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 .ю ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 червня 2019 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення підлягало негайному виконанню.

03.12.2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подав заяву про перегляд вказаного заочного рішення суду.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 24.01.2020 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 28.10.2019 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити, стягнувши з нього в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей в розмірі 1300 грн. на кожну дитину, але не менше п`ятдесяти відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів не відповідають обставинам справи та вимогам ст.182 СК України.

Позивачем не надано документи, які б характеризували її матеріальне становище, розмір витрат, які вона несе на утримання дітей та необґрунтовано необхідність в отриманні аліментів в розмірі 2000 грн. на кожну дитину.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано стан здоров`я відповідача, оскільки останній, з 20.04.2015 року хворіє гіпертонічною хворобою І ступеня та на даний час йому встановлено діагноз: "Гіпертонічна хвороба ІІ ступеня. Гіпертонічний криз, неускладнений. Помірний кардіовескулярний ризик СН І ступеня.ФК І", що підтверджується медичною довідкою.

Звертає увагу на те, що він офіційно не працює, жодних домоволодінь, транспортних засобів та доходів немає, знаходиться на повному утриманні своєї матері та спроможний сплачувати по 1300 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, поклавши обов`язок щодо сплати аліментів лише на батька, що порушує принцип рівності прав та обов`язків батьків.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначила, що відповідач є працездатною людиною, якій не встановлено групу інвалідності, а тому як батько їх спільних дітей повинен виконувати свій обов`язок щодо їх утримання.

Вказує, що твердження апелянта про те, що він є безробітним безпідставні, оскільки ОСОБА_1 працює за кордоном, а довідка виконавчого комітету Язловецької сільської ради не може бути належним підтвердженням того, що відповідач не працевлаштований, оскільки сільська рада не володіє такими відомостями.

Звертає увагу на те, що відповідач жодним чином не бере участі у соціальному, моральному, духовному розвитку та вихованні дітей, а повний догляд за ними здійснює лише позивачка.

Вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, винесеним з дотриманням норм законодавства та врахуванням потреб дітей.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи про стягнення аліментів.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2 ст.367 ЦПК України).

Судом встановлено, що 27.09.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7, 8).

Діти проживають з матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №197 від 04.03.2020 року, виданої Виконавчим комітетом Язловецької сільської ради Бучацького району Тернопільскої області (а.с.77).

ОСОБА_1 встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, гіпертонічний криз (26.12.2019 р), неускладнений, помірний кардіовескулярний ризик СН І ступеня, ФК І, що стверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та довідкою КРП "Бучацька ЦРЛ " Бучацької РР від 20.01.2020 року (а.с.62, 63).

Відповідач ОСОБА_1 не працює, регулярного доходу не має, що вбачається із довідки №119 від 13.02.2020 року, яка видана виконавчим комітетом Язловецької сільської ради та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с.42, 64).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до вимог ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимим та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує свою спроможність сплачувати аліменти в розмірі 2 000 грн. на кожну дитину та просить зменшити їх до 1300 грн. Разом з тим, будь-яких доказів на обгрунтування своїх доводів щодо неможливості сплачувати аліменти на малолітніх дітей у визначеному судом розмірі відповідач в апеляційній скарзі не вказав. А самі по собі аргументи його апеляційної скарги про те, що він не працює, доходу не отримує, майна у власності не має та хворіє, суд апеляційної інстанції як підставу для зменшення заявленого позивачкою розміру аліментів не приймає, оскільки відповідач є людиною працездатного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), протипоказань до роботи не має і такі обставини ним не доведені, як і не доведено інших обставин, котрі би були підставою для зменшення заявленого розміру аліментів на кожну дитину.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи те, що діти сторін проживають з матір`ю, перебувають на її повному утриманні, а платник аліментів є особою працездатного віку, протипоказань до праці не має, та виходячи із принципу "забезпечення якнайкращих інтересів дітей", суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей у розмірі 2 000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки судом встановлено всі фактичні обставини справи та дано їм належну правову оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування в межах вимог, заявлених як у суді першої інстанції так і викладених в апеляційній скарзі.

Судові витрати, у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід покласти на відповідача в межах сум ним понесених.

Керуючись ст.ст. 369, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на відповідача в межах сум ним понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 31 березня 2020 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді Бершадська Г.В.

Ткач О.І.