Справа № 464/1587/20
пр.№ 2/464/848/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2020 року м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Рудакова І. П.,

за участю: секретаря судових засідань Захарчук О. Ю.,

справа № 464/1587/20,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не з`явилась,

відповідач ОСОБА_2 не з`явився,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача у якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є власником зазначеної квартири. У 2018 році розірвав шлюб із відповідачем, після чого останній за спірною адресою не проживає. Оскільки реєстрація відповідача за зазначеною адресою покладає на позивача додаткові витрати, в тому числі оплату за житлово-комунальні послуги, у відповідності до ст. 391, 405 Цивільного кодексу України, просить позов задовольнити повністю.

Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення на позов.

01 квітня 2020 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків наведених в ній. В подальшому, недоліки усунені позивачкою.

13 квітня 2020 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

04 червня 2020 року позивачем подано до суду заяву про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Не заперечує проти заочного вирішення справи у разі неявки відповідача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, з ураховуючи думку позивача з цього питання, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджено копією реєстраційного посвідчення /арк. спр. 4/.

У цій квартирі, окрім власника, зареєстрований також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /арк. спр. 8, 9/.

20 квітня 2018 року рішенням Сихівського районного суду м. Львова № 464/488/18 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Рішення набрало законної сили 22.05.2018.

Відтак, між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо права членів сім`ї власника житла на користування цим житлом, яке регулюється статтями 391, 405, 406 Цивільного кодексу України.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 406 цього Кодексу сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Повертаючись до матеріалів справи, суд установив, що відповідач вселився у спірну квартиру в якості члена сім`ї власника житлового будинку і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом, адже був чоловіком позивача.

У зв`язку із припиненням шлюбних відносин між сторонами, ОСОБА_2 фактично не проживає у спірній квартирі, що підтверджено актами ЛКП «Під Зуброю» від 24.09.2019 та 04.02.2020 /арк. спр. 6, 7/.

Жодних поважних причин відсутності ОСОБА_2 за вказаною адресою суд не встановив, а відтак приходить переконання, що такий не проживає у квартирі без поважних причин понад встановлені строки.

Із матеріалів справи суд також встановив, що відповідач втратив право користування спірною квартирою у відповідності до ч. 2 ст. 406 ЦК України.

Таким чином, беручи до уваги зазначені вище висновки, суд прийшов переконання, що відповідач добровільно залишив спірну квартиру, будь-яких інших домовленостей з цього питання між сторонами не встановлено, а відтак, втратив право користування квартирою, адже перестав бути членом сім`ї власника.

Отже, суд прийшов висновку, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Суд приймає аргументи позивача, які підтверджені доказами, що містяться у матеріалах справи, та такі відповідають вимогам закону.

Суд застосовує спеціальні норми права, передбачені ст. 391, ч.2 ст. 405, ч. 2. ст. 406 Цивільного кодексу України, адже саме вони регулює спірні відносини, що склались між сторонами.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивачів при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 13, 76-81, 259, 265, 273, 280-284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки на подання заяви про перегляд заочного рішення та на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКППФО НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКППФО НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 04 червня 2020 року.

Суддя І. П. Рудаков