ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 635/4729/19

Провадження № 22-ц/ 818/1584/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Коваленко І.П., Котелевець А.В.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області, ухвалене 3 грудня 2019 року у складі судді Пілюгіної О.М. (повний текст рішення складений 6 грудня 2019 року),

УСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив змінити спосіб стягнення аліментів та їх розмір, визначений рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2014 року, стягувати з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 18534 гривні пожиттєво.

В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 є сином позивача. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 03 вересня 2011 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 200 гривень. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 6 травня 2014 року по цивільній справі № 635/3730/13-ц розмір аліментів на утримання ОСОБА_2 збільшений до 500 гривень щомісячно. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2014 року у цивільній справі № 635/7667/14-ц змінений розмір аліментів на утримання ОСОБА_1 і стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно.

Листом Міністерства юстиції України від 7 серпня 2015 року позивачу повідомлено про неможливість розглянути клопотання про примусове виконання судового рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на території держави Ізраїль до отримання додаткового судового рішення з визначенням аліментів у твердій грошовій сумі. Також 7 серпня 2015 року позивач отримав лист від Бюро правової допомоги Єрусалима та південних районів держави Ізраїль з інформацією про неможливість розгляду клопотання про виконання на території держави Ізраїль судового рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , оскільки в судовому рішенні розмір аліментів визначений у частці від заробітку (доходу) боржника без визначення твердої грошової суми, позивачу запропоновано надати копію судового рішення, у якому розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі.

На підставі вказаних листі 9 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення способу і характеру виконання рішення суду, на виконання якої Харківським районним судом Харківської області постановлена ухвала про звернення до компетентного суду Ізраїлю із судовим дорученням про надання правової допомоги для допиту ОСОБА_2 з питань визнання ним заяви ОСОБА_1 , надання пояснення щодо його постійного місця проживання, роботи, розміру отримуваного заробітку. Листом Міністерства юстиції України від 10 жовтня 2017 року позивачу повідомлено про необхідність надання судового рішення, у якому розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, 4 січня 2019 року ОСОБА_1 повернуто клопотання про визнання і виконання на території держави Ізраїль судового рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 у зв`язку із закриттям справи.

Через мережу Інтернет позивач дізнався, що ОСОБА_2 займає посаду головного інженера в ІТ-сфері. На запити позивача державою Ізраїль не було надано інформації щодо розміру заробітної плати відповідача, тому для розрахунку суми аліментів, які підлягають стягненню, позивач враховував середню заробітну плату держави Ізраїль, яка станом на 2019 рік становить 10073 шекелей, що за офіційним курсом НБУ склало 74137 гривень, тому відповідно 1/4 її частина складе 18534 гривень. Саме ця сума, на думку позивача, є достатньою для його утримання.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 3 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволений частково. Змінений спосіб стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2014 року. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 1638 гривень щомісячно до зміни матеріального положення чи стану здоров`я сторін. В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наданими у справі доказами підтверджена неможливість виконання судового рішення про стягнення аліментів на непрацездатного батька на території держави Ізраїль через їх встановлення у частці від доходу ОСОБА_2 . Тому аліменти визначені до стягнення з відповідача на користь позивача визначені у розмірі 1638 грн, що складає відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 1 грудня 2019 року. При цьому ОСОБА_1 не довів, що відповідач за своїм матеріальним станом має можливість сплачувати аліменти у розмірі 18534 гривень. Не доведена й необхідність стягнення аліментів на позивача саме у такому розмірі. Долучені до матеріалів справи роздруківки інформаційних листів щодо середньої заробітної плати у відповідній сфері в державі Ізраїль не є доказами, які безспірно вказують на розмір доходів сина позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин у справі, просить рішення суду змінити, стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 18 534 грн з наступною індексацією.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не було враховано, що позивач є інвалідом ІІ групи, має діагноз: сахарний діабет тип 2, вторинноінсулінозалежний, тяжка форма, стадія субкомпенсації. Універсальна діабетична ангіопатія, нефропатія в поєднанні з хронічним пієлонефритом у стадії нестійкої ремісії, ангіопатія сітківки, часткова ускладнена катаракта, міопія слабкого ступеня обох очей. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. ІБС: стабільна стенокардія. ІІІ ФК, постінфарктний кардіосклероз у поєднанні з метаболічною кардіомеопатією та інше. Зазначене потребує значних матеріальних витрат, і розмір визначених судом аліментів не дає змогу забезпечити позивачу достатній рівень життя і здоров`я. Середня заробітна плата працівників у м. Харкові складає 9521 грн, прожитковий мінімум у державі Ізраїль - 12 329 грн. Тому визначення йому аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб є незаконним.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом установлено та вбачається із матеріалів справи, що рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2011 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 200 гривень. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 6 травня 2014 року по цивільній справі № 635/3730/13-ц розмір аліментів на утримання ОСОБА_2 збільшений до 500 гривень щомісячно. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2014 року у цивільній справі № 635/7667/14-ц змінений розмір аліментів на утримання ОСОБА_1 і стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно (а.с. 4).

Статтею 51 Конституції України встановлено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Правовідносини щодо виконання обов`язку повнолітніми дочками, синами утримувати своїх батьків врегульовані нормами глави 17 Сімейного кодексу України (надалі СК України).Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі статтею 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю і такий обов`язок в законі не обумовлений їх фактичними можливостями.

Згідно зі статтею 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Глава 17 СК України не встановлює порядку зміни способу стягнення аліментів на непрацездатних батьків, тому відповідно до ст. 10 СК України до правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 192 СК України.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Вказане узгоджується із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Суд першої інстанції, змінюючи спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь батька ОСОБА_1 з частки від доходу на тверду грошову суму, виходив з того, що відповідач постійно проживає на території держави Ізраїль, а згідно з наявними у матеріалах справи доказами рішення про стягнення аліментів у частці від доходу не може бути виконане у державі Ізраїль.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилається на те, що він є інвалідом ІІ групи та має низку хронічних захворювань.

Інвалідність позивача вже враховувалась судом при зміні способу стягнення аліментів з ОСОБА_2 на його користь з 500 грн щомісячно до ј частини від доходу ОСОБА_2 , тому в розумінні ст. 192 СК України не може бути підставою, що свідчить про погіршення здоров`я позивача.

Надаючи виписку із медичної картки стаціонарного хворого № 4.1586 від 16.03.2018 апелянт не зазначає, як зазначена довідка свідчить про недостатність аліментів у розмірі 1638 грн у якості аліментів на утримання непрацездатного батька.

Витрати на лікування можуть бути відшкодовані відповідачем у разі їх доведеності на підставі ст. 203 СК України як додаткові витрати. Однак таких позовних вимог до ОСОБА_2 позивач не заявляв.

Суд першої інстанції визначив позивачу аліменти з ОСОБА_2 в розмірі 1638 грн щомісячно. ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не довів, що ОСОБА_2 може надавати йому матеріальну допомогу в розмірі більшому, ніж визначений судом першої інстанції.

І суд першої інстанції правильно оцінив, що надані позивачем роздруківки по середню заробітну плату в ІТ - сфері посад, аналогічних посаді ОСОБА_2 , не свідчать про реальний дохід відповідача, тому вважав не доведеною можливість відповідача сплачувати непрацездатному батьку аліменти в розмірі 18 534 грн щомісячно.

Тому колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 3 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді І.П. Коваленко

А.В. Котелевець