ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3836/20
провадження № 2/753/4849/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2020 р. Дарницький районний суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

за участі:

секретаря судового засідання - Долі М.А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2020 року до Дарницького районного суду м. Києва звернувся з позовом ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму основного боргу у розмірі 9 000 грн. 00 коп., та проценти за період з 15.07.2019 по 09.02.2020 у розмірі 569 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він позичив відповідачу грошові кошти у сумі 9 000 грн. 00 коп., які відповідач зобов`язався повернути йому 14.07.2019, що підтверджується розпискою відповідача. До цього часу борг не повернутий, а відповідач жодних пояснень з цього приводу не надає. Оскільки розмір процентів встановлений не був, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ, тому за 210 днів він просить до стягнення з відповідача проценти в сумі 569 грн. 00 коп. та 9 000 грн. 00 коп. неповернутих коштів.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.03.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, вказав на те, що на день розгляду справи відповідач так йому й не повернув кошти та слухавку від нього не піднімає.

Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, проте в засідання не прибув, заяв, клопотань та відзиву від нього до суду не надходило.

Оскільки відповідач був повідомлений належним чином, проте в судове засідання не прибув, з`ясувавши думку позивача, суд провів розгляд справи без участі відповідача на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оригінал розписки, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до пунктів 3, 5, 6, 4 частини першої статті 3 ЦПК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 14.03.2019 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 9 000 грн. 00 коп., які ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 14.07.2019, що підтверджується власноруч написаною розпискою ОСОБА_2 від 24.04.2019 (а.с. 4).

З позовної заяви вбачається, що зобов`язання щодо повернення позики відповідачем не виконується. Вказана обставина також підтверджується наявністю у позивача оригіналу розписки відповідача.

Зважаючи на положення частини 2 статті 1047 ЦК України, розписка ОСОБА_2 , яка посвідчує передання йому позивачем грошових коштів і містить вказівку на її зобов`язання повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, розцінюються судом як доказ укладення між сторонами договору позики.

Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦПК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

З позовної заяви вбачається, що зобов`язання щодо повернення позики відповідачем не виконується. Позивач в усній формі вимагав повернення боргу, однак вказана вимога була проігнорована.

Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення матеріального закону вимоги ОСОБА_1 про стягнення суми основного боргу у розмірі 9 000 грн. 00 коп. суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦПК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Встановлено, що договором позики не передбачено розмір процентів, а тому їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та становить - 799 грн. 00 коп. за період з 15.07.2019 по 09.02.2020, проте, оскільки суд відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог позивача, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сума заявлених позивачем до стягнення процентів у розмірі 569 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Суд погоджується з аргументами позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми.

Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені.

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності та з огляду на те, що відповідач позику не повернув, тому суд доходить переконання про порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі повного задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Тому, з ОСОБА_2 відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» підлягає до стягнення на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В засіданні ОСОБА_1 заявив про те, що він поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп., проте, позивачем не надано суду жодного доказу, які підтверджують здійснення заявлених витрат на правову допомогу, а тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача ці кошти.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами, ст. 1047-1049, ЦК України, ст. 11, 12, 13, 48, 76-82,141, 223, 229, 259, 263-265, 268, 273-279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу у розмірі 9 000 грн. 00 коп. та проценти за період з 15.07.2019 по 09.02.2020 у розмірі 569 грн. 00 коп. а всього 9 569 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складений 01.06.2020