Провадження № 2/734/787/20 Справа № 734/1975/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 вересня 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Анохіна А.М.,

за участю секретаря - Колоколуші Н.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у смт. Козелець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права власності за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому просить суд:

-визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Десна», розміром 3,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) та розташована на території Морівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, право на яке посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0120181, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10 жовтня 1996 року за №494.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 .

Вказує, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої входить право на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Десна», розміром 3,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), та розташована на території Морівської сільської ради, право на яке посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0120181.

Проте сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_2 був втрачений.

Зазначає, що як спадкоємець за законом на дану спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак через відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) не має можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку.

Посилаючись на вказані обставини та відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом, позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом.

З урахуванням наведеного просить задовольнити позовні вимоги.

15.07.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Анохіну А.М.

Ухвалою суду від 17.07.2020 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

24.07.2020 судом здійснено запит до Остерської районної державної нотаріальної контори про надання спадкової справи.

04.08.2020 на адресу суду від Остерської районної державної нотаріальної контори надійшла відповідь, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, до суду подано заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Представник Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явився. До суду подано заяву про розгляд справи без участі представника та відсутності заперечень щодо позовних вимог.

За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої входить право на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Десна», розміром 3,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), та розташована на території Морівської сільської ради, право на яке посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0120181 (а.с.14).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Козелецької селищеної ради Козелецького району Чернігівської області №1111 від 14.07.2020, ОСОБА_2 постійно проживав та був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 та мав склад сім`ї: зять ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_1 , онука ОСОБА_4 , чоловік онуки ОСОБА_5 , онук ОСОБА_6 (а.с.11)

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видасться кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. А відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на земельну ділянку, оскільки оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку втрачено, на підтвердження чого в пресі розміщене відповідне оголошення та надана довідка Козелецького ВПГУНП в Чернігівській області (а.с.а.с.15,16)

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

З огляду на те, що відповідно до вимог закону позивач належним чином прийняла спадщину після померлого ОСОБА_2 , але у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно не можуть оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання за позивачем право на спадкове майно.

Враховуючи обставини, викладені вище, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 392, 1225, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 81, 126, 152 ЗК України, ст.ст. 81, 89, 197, 200, 206, 247, 259, 265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права власності за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Десна», розміром 3,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) та розташована на території Морівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, право на яке посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0120181, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10 жовтня 1996 року за №494.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М.Анохін