КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №367/3120/2020 Головуючий у І інстанції - Саранюк Л.П.
апеляційне провадження №22-ц/824/9852/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 01 червня 2020 року

у справі за поданням Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 ,

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області від приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. надійшло подання, згідно якого просить суд встановити тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа № 363/248/19, виданий Вишгородським районним судом Київської області 18 жовтня 2019 року, резолютивною частиною якого вказано: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 92 989,49 грн, що станом на 04 січня 2019 року за курсом Національного Банку України є еквівалентом 3 380,00 доларів США, за розпискою від 10 липня 2018 року (ВП № 60682180); по виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа N° 363/248/19, виданий Вишгородським районним судом Київської області 18 жовтня 2019 року, резолютивною частиною якого вказано: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 929,89 грн. (ВП № 60683412) у зведеному виконавчому провадженні № 60683850.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01 червня 2020 року, у задоволені вищезазначеного подання відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Приватний виконавець Говоров П.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її необґрунтованість, просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича задовольнити.

Зазначає, що подання про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межу України без вилучення паспортного документа обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича перебуває зведене виконавче провадження № 60683850, до складу якого входить:

- виконавчий лист №363/248/19, виданий Вишгородським районним судом Київської області 18 жовтня 2019 року, резолютивною частиною якого вказано: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 92989,49 грн, що станом на 04 січня 2019 року за курсом Національного Банку України є еквівалентом 3380,00 доларів США, за розпискою від 10 жовтня .2018 року (ВП № 60682180).

- виконавчий лист №363/248/19, виданий Вишгородським районним судом Київської області 18 жовтня 2019 року, резолютивною частиною якого вказано: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 929,89 грн ( ВП №60683412).

Приватним виконавцем проводилися виконавчі дії, але боржник ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання рішення суду, присуджену стягувачу суму коштів не сплачує, декларацію про доходи та майно на вимогу приватного виконавця не надає, ігнорує неодноразові виклики виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що приватним Говоровим П.В. було зроблено всі процесуальні дії, передбачені законодавством, щодо повідомлення боржника про добровільну сплату боргу, але боржник ОСОБА_1 це проігнорував, вимоги шодо . виконання рішення про стягнення з нього заборгованості не виконав, на виклики приватного виконавця не з`являється, декларації про доходи та майновий стан не надає, будь-яких документів від боржника стосовно виконання рішення приватному виконавцю не надходило.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що ні з поданого подання, ні з доданих до нього документів не вбачається, що боржник має закордонний паспорт і перетинав державний кордон.

Суду не надано доказів того, що боржник після отримання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ухиляється від виконання зазначеного вище рішення суду (зокрема, шляхом відчуження власного майна; втрати або знищення майна; звільнення з роботи; зняття з реєстрації за місцем проживання та інше) та не наведено суду фактів, з яких можна було зробити висновок про необхідність виїзду боржника за кордон (зокрема, подача документів до консульської установи для відкриття візи, купівля путівки, білетів, бронювання номеру в готелі, робота боржника пов`язана з постійними відрядженнями за кордон, проживання близьких родичів за кордоном та інше).

Право державного виконавця на звернення з поданням виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань і наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з вимогами ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом даної норми підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є факт його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, в тому числі, і безпідставна неявка на виклики державного виконавця.

У поданні та в апеляційній скарзі приватний виконавець Говоров П.В. вказує на те, що боржник не подав йому протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника.

На момент подачі подання заборгованість за виконавчим документом боржником не погашено, будь-яких документів від боржника стосовно виконання не надходило.

Боржник ігнорує виклики та вимоги приватного виконавця та не вживає жодних заходів щодо виконання зобов`язань за судовим рішенням, що свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч зазначених вимог закону приватний виконавець не надав суду доказів того, що боржник ОСОБА_4 ухиляється від виконання рішення суду.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтвердженим матеріалами виконавчого провадження.

У той же час, в даному випадку матеріали справи не містять жодних доказів щодо того, що боржнику було відомо про наявність відкритого виконавчого провадження про стягнення з нього грошових коштів, зокрема, доказів отримання повісток та викликів, постанов виконавця (в тому числі й постанови про відкриття виконавчого провадження), тощо.

Виконавець, надавши суду докази направлення ним боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження та виклику приватного виконавця, не надав доказів отримання їх ОСОБА_5 .

У матеріалах справи відсутні докази того, що приватним виконавцем були вчинені всі необхідні заходи, спрямовані на виконання боржником судового рішення.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом певного строку, про що вказує приватний виконавець в своєму поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків.

Звертаючись до суду з поданням, приватний виконавець не надав суду доказів, які свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду на стадії виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі приватний виконавець Говоров П.В. вказує на те, що подання відповідає всім трьом критеріям, про які йдеться в рішенні Європейського суду з прав людини «Гочев проти Болгарії», а саме ґрунтується на законі, переслідує легітимну мету та перебуває у справедливому балансі між правами боржника та публічним інтересом. Виконавець також посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіцький проти України», в якому йдеться про обов`язковість виконання судових рішень та виконання їх без зайвих затримок.

Разом з тим, для врахування судом зазначених рішень міжнародної судової установи необхідним є доведення виконавцем факту ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків.

Виконання судового рішення без зайвих затримок повинно відбуватися у спосіб та у межах, визначених законодавством України.

Розглядаючи подання приватного виконавця Говорова П.В., суд першої інстанції відмовив у його задоволенні, однак, при цьому, частково виходив з невірних мотивів.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що при вирішенні питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України визначальним є встановлення факту ухилення боржника від виконання рішення суду, а не з`ясування фактів наявності у боржника паспорта громадянина України, перетину ним державного кордону, а також фактів, що вказують на необхідність виїзду боржника за кордон.

На зазначені обставини обґрунтовано посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Згідно з вимогами ст. 376 ЦПК України підставами для зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича задовольнити частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 01 червня 2020 року змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 01 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 30 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба