ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/441/20Головуючий у 1-й інстанції Квятковська Л.Й.
Провадження № 22-ц/817/1020/20 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Дикун С. І., Хома М. В.,

за участю секретаря Сович Н.А.

та сторін позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Іжука Б.О., представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Кривої І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі у режимі відеоконференції цивільну справу № 608/441/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник- адвокат Іжук Богдан Володимирович на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2020 року, ухваленого суддею Квятковською Л.Й., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення витрат на лікування,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення витрат на лікування.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач вказував, що рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі по 500 гривень із кожного щомісяця, починаючи з 26 грудня 2015 року і до зміни майнового стану сторін. У 2003 році ОСОБА_1 захворів. В 2006 році йому була встановлена третя група інвалідності внаслідок загального захворювання. Після тривалого лікування ОСОБА_1 з 25 серпня 2016 року встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання по життєво. Позивач вказував, що у зв`язку з хворобою він з 02.01.2019 року по 31.12.2019 року витратив на лікування 18496,44 грн. Зазначав, що на даний час для нього необхідним є постійне лікування, на підтримання задовільного стану здоров`я, а тому потрібні значні кошти. Вказував, що відповідачі перебувають легально закордоном, є фізично здоровими та працездатними, а тому мають можливість надати кошти на його лікування. Враховуючи наведене позивач просив стягнути з відповідачів по 9248,22 грн. кошти на покриття витрат, пов`язаних з його лікуванням.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення витрат на лікування задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6297,56 грн. додаткових витрат на лікування. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 6297,56 грн. додаткових витрат на лікування. У задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 420 гривень 40 копійок судового збору. Стягнуто із ОСОБА_3 на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 420 гривень 40 копійок судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням суду від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник- адвокат Іжук Б.В. поступила апеляційна скарга, в якій сторона позивача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не врахування усіх обставин справи. Зокрема вказує, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні решти позовних вимог, з підстав того, що позивач отримує пенсію по інвалідності, аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно, має у власності житлові будинки та земельну частку (пай), яку здає в оренду, може працювати та отримував декілька місяців заробітну плату, оскільки вважає такі висновки суду необґрунтованими. Також апелянт вказує, що відповідачі є працездатними особами, отримують дохід, а тому мають можливість оплатити витрати, які він поніс на лікування у повному обсязі.

На апеляційну скаргу поступив відзив від представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Кривої І.І., в якому сторона відповідачів просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Зокрема вказує, що згідно доданих до позову документів доходи позивача за 2019 рік становить 50 805,42 гривень. Зазначає, що згідно позовних вимог витрати позивача на лікування становлять 18 496,44 гривень, а тому на її думку, доходи відповідача значно перевищують понесені ним витрати на лікування. Зокрема вказує, що кошти, які вимагаються позивачем до стягнення, складають 36,41% від його доходу. Зазначає, що позивачем у позовних вимогах не доведено неможливість оплатити вартість свого лікування. Вважає, що судом першої обґрунтовано зроблено висновки, що дохід позивача реально забезпечує об`єктивні потреби позивача.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Іжук Б.В. підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, посилаючись на мотиви, викладені в ній.

Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Крива І.І. у судовому засіданні заперечила проти поданої апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, зіславшись на доводи викладені у поданому відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно норм статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син, крім сплати аліментів, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (ст. 203 СК).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 з 06 листопада 1982 року перебував в шлюбі з відповідачкою ОСОБА_4 . Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2004 року між ними шлюб розірвано.

За час шлюбу у них народились сини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про народженнями.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 березня 2016 року (справа №608/14/16-ц) стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі по 500 гривень із кожного щомісяця, починаючи з 26 грудня 2015 року, і до зміни майнового стану сторін. За рік загальна сума аліментів складає 12000 гривень, яку відповідачі сплачують, заборгованість відсутня.

Встановлено, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 16 січня 2020 року ухвалено рішення яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення витрат на лікування задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4528,70 грн. додаткових витрат на лікування. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4528,70 грн додаткових витрат на лікування. У задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 651,19 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави грн. 651,19 грн. судового збору. Вказані витрати стягнуті за 2017-2018 роки.

Задовільняючи частково позов про стягнення витрат на лікування, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що витрачені кошти на лікування позивача становили 12595,12 гривень, які підтверджені медичними документами з прописаними лікарями медичними рецептами про необхідність прийняття медичних препаратів, та копією квитанцій про витрачені кошти на придбання ліків (а.с.28-36).

Це підтверджується також випискою від 20 січня 2020 року з амбулаторної картки, де позивач за період з лютого 2019 року по грудень 2019 року звертався до таких спеціалістів Чортківської районної поліклініки:-11.02.2019 року гастроентеролог (рекомендовано контролак, фосфалюгель, холуденсан, настій трав);-11.04.2019 року хірург (еластичне бинтування нижніх кінцівок);-08.04.2019 року дерматолог (рекомендовано борно-танінова-анеснезінова суміш, мазь трилністин);-16.04.2019 року хірург (рекомендовано супрілек, нейрокабал, алміра);-16.04.2019 року невролог (рекомендовано реосорбілакт 5-7 днів, латрен 5-7 днів, L-лігон, мієлофан 1 місяць, вазоліпт 1 місяць);-16.05.2019 року ЛОР (рекомендовано цетрин, дексалгін, назонекс сінус);-17.05.2019 року невролог (назначено карбамазепін 10 днів, кетонал-ретард 10 днів);-18.05.2019 року невролог (рекомендовано мемостін 1-1.5 міс, когнум, гепаргін 10 днів, кавінтол 1 міс);-05.08.2019 року травматолог (призначено масаж, новокаїн 5 днів);-05.08.2019 року кардіолог (призначень немає);-24.09.2019 року ревнокардіолог (рекомендовано кон-кор, нейзилат, мелоксін сінметон 500 № 10, ультрафастин);-30.09.2019 року кардіолог (рекомендовано лозартан 50 мл 1 т в день);-30.09.2019 року гастроентеролог (призначено контролак, холелесан, льон, заспокійливий збір);-29.10.2019 року ревмокардіолог (призначено конкор постійно, амліпін 5/5 постійно, глюквалін № 60, баклофен № 60);-05.11.2019 року уролог (неопрост форте, ресверазин, урохолум);13.12.2019 року ревмокардіолог (призначено артрокс, артрізі, урсогеповін № 30).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, також підставно не зарахував до витрат на лікування на суму 5901,32 коп. придбання позивачем білетів на поїзда Тернопіль-Київ- Тернопіль, Чортків- Тернопіль, проїзд по місту Тернопіль на таксі, тролейбусі, автобусі, придбання у місцях громадського харчування обіду, консультації та обстеження за власної ініціативи на проходження ультразвукової діагностики та магнітно- резонансну томографію.

Крім цього, суд врахував і матеріальний стан позивача, що він отримує пенсію по інвалідності, аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно, має у власності житлові будинки та земельну частку (пай), яку здає в оренду, може працювати та отримував декілька місяців заробітну плату, що підтверджується довідкою Росохацької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів. За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано не вважав за необхідне стягувати кошти на проїзд, платне медичне обстеження, яке не призначалось лікарями, за придбані засоби особистої гігієни, оскільки наявність власних особистих коштів дає змогу позивачу їх оплатити.

Так, з 05 лютого 2019 року по 14 квітня 2019 року ОСОБА_1 працював на посаді кочегара (машиніста) котельні Росохацької загальноосвітньої школи, що підтверджується довідкою від 14.02.2020 року №10. За даним місцем роботи позивач отримав дохід загальною сумою 10750,83 гривень, що зазначено у довідці від 17.02.2020 року №21.(а.с.14,27)

Згідно довідки вих. № 105/02-18 від 05.02.2020 року, ОСОБА_1 що проживає за адресою в АДРЕСА_1 , за 2019 рік отримав дохід у вигляді пенсії по інвалідності, загальною сумою 25961,16 гривень.(а.с.13,60,65).

За 2019 рік ОСОБА_1 отримав фактично 2093 гривні орендної плати за користування земельною часткою (пай), що підтверджується довідкою від 13 лютого 2020 року № 8, виданої ПСП «Ягільниця-В».

У відповіді за запит за №24 від 15 травня 2019 року Чортківське обласне комунальне міжрайонне бюро технічної інвентаризації повідомило про те, що ОСОБА_1 дійсно належать 2 (два) житлові будинки, а саме: житловий будинок по АДРЕСА_1 , житловий будинок по АДРЕСА_1 , згідно довідки (виписки з по господарської книги) Ягільницької сільської ради №175 від 29.03.2018 р. (а.с.59).

Із акту обстеження матеріально- побутових умов від 01 жовтня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 , утримує кролі, вирощує малину, смородину. Ці обставини не заперечив позивач і в засіданні апеляційної інстанції.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Таким чином правильними є висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження решти позовних вимог, зазначивши що такі докази є необхідною умовою для визначення додаткових витрат у розумінні ст.203 СК України.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Іжук Богдан Володимировича - залишити без задоволення.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови - 28 грудня 2020 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Дикун С.І.

Судді: Хома М.В.