ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» травня 2020 року

м. Харків

справа № 640/10024/18-ц

провадження 22ц/818/1300/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивач - Харківська міська рада,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Некрасова Н.А., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Попрас Ю.В., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Карташова С.І., Департамент реєстрації Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2019 року в складі судді Бородіної Н.М.

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Некрасова Наталія Анатоліївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Попрас Юлія Вікторівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Карташова Світлана Іванівна, Департамент реєстрації Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання недійсними правочинів, скасування рішень державних реєстраторів та визнання спадщини відумерлою.

Позовна заява мотивована тим, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2015 року у справі № 640/16730/14-ц за позовом першого заступника прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради - задоволено; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 09 липня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , витребувано вищевказану квартиру від ОСОБА_3 на користь Харківської міської ради.

Зазначила, що судом по вказаній справі встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виступала стороною договору купівлі-продажу від 09 липня 2014 року в якості продавця померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вона не мала цивільної правоздатності та дієздатності і фактично не мала можливості здійснити угоду щодо продажу спірної квартири.

Також, судовим рішенням встановлено, що у спірному договорі від 09 липня 2014 року зазначено, що квартира належить продавцю ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності Харківського міського центру приватизації державного житлового фонду від 27 жовтня 1997 року № НОМЕР_1, виданого на ОСОБА_4 .

Із довідки Комунального підприємства «Харківське міськБТІ» № 9633/9-14 від 21 серпня 2014 року вбачається що свідоцтво про право власності від 24 жовтня 1997 року № НОМЕР_1 на спірну квартиру на ім`я ОСОБА_4 Харківським центром приватизації державного житлового фонду не видавалося. Квартира належала на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 24 жовтня 1997 року. ОСОБА_5 у вказаній квартирі був зареєстрований з 05 березня 1994 року, знятий з реєстрації 10 червня 2014 року у зв`язку із смертю.

Зазначила, що з поквартирної картки (форма Б) вбачається, що інші особи, в тому числі, члени сім`ї, родичі, при житті ОСОБА_5 у спірній квартирі не проживали.

Вказала, що в подальшому ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 23 липня 2014 року № 483 продав спірну квартиру ОСОБА_2 , який в свою чергу, за договором купівлі-продажу від 28 серпня 2014 року № 687 продав вказану квартиру ОСОБА_1 .

Незаконність набуття ОСОБА_3 права власності на спірну квартиру вказує на невідповідність укладеного в подальшому з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договорів купівлі-продажу вимогам частини 1 статті 658 ЦК України, якою передбачено, що право продажу товару належить його власнику. При цьому, спірними договорами купівлі-продажу порушуються інтереси Харківської міської ради щодо визнання спадщини відумерлою.

Наявність вказаних договорів, дійсність яких не спростована в судовому порядку, позбавляє Харківську міську раду можливості виконати обов`язок щодо прийняття спірної квартири, як відумерлу спадщину до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, після спливу одного року з часу відкриття спадщини та набути за територіальною громадою право власності на майно.

Вважала, що наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у разі визнання вказаної квартири відумерлою спадщиною унеможливить Харківську міську раду вільно володіти, користуватись та розпоряджатись нею, що зумовлює необхідність визнання договору купівлі-продажу недійсними та скасування рішень державних реєстраторів прав на нерухоме майно.

Просила визнати відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної власності померлому ОСОБА_5 та передати її до комунальної власності територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради;

визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23 липня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Некрасовою Н.А. (реєстровий № 483), за змістом якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 28 серпня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Попрас Ю.В. (реєстровий № 687), за змістом якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 ;

скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Попрас Ю.В. № 15430982 від 28 серпня 2014 року про реєстрацію за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28 серпня 2014 року (реєстровий № 687);

скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Некрасової Н.А. № 14655283 від 23 липня 2014 року про реєстрацію за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23 липня 2014 року (реєстровий № 483);

скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Карташової С.І. № 14332818 від 09 липня 2014 року про реєстрацію за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09 липня 2014 року (реєстровий № 1736);

скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Карташової С.І. № 14330679 від 09 липня 2014 року про реєстрацію за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності серія та номер № НОМЕР_1 від 27 жовтня 1997 року;

стягнути з відповідачів на користь Харківської міської ради судовий збір.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2019 року позовні вимоги Харківської міської ради - задоволено частково; визнано відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 ; скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Карташової С.І. № 14332818 від 09 липня 2014 року про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09 липня 2014 року (реєстровий № 1736); в решті позову відмовлено; стягнуто з ОСОБА_3 на користь Харківської міської ради судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника та Харківська міська рада подали апеляційній скарги, в яких ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а Харківська міська рада просила рішення суду скасувати в частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог, ухвалити нове рішення, яким задовольнити в цій частині позовні вимоги, а саме визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 23 липня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Некрасовою Н.А. (реєстровий № 483), за змістом якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 28 серпня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Попрас Ю.В. (реєстровий № 687), за змістом якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Попрас Ю.В. № 15430982 від 28 серпня 2014 року про реєстрацію за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28 серпня 2014 року (реєстровий № 687); скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Некрасової Н.А. № 14655283 від 23 липня 2014 року про реєстрацію за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23 липня 2014 року (реєстровий № 483); скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Карташової С.І. № 14330679 від 09 липня 2014 року про реєстрацію за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер № НОМЕР_1 від 27 жовтня 1997 року; в іншій частині судове рішення залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто ОСОБА_1

Харківська міська рада вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала вимоги позовної заяви. При цьому зазначила, що наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у разі визнання вказаної квартири відумерлою спадщиною унеможливить Харківську міську раду вільно володіти, користуватись та розпоряджатись вказаною квартирою, що зумовлює необхідність визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішень державних реєстраторів прав на нерухоме майно; що у зв`язку з тим, що заочним рішенням Київського районного суду від 21 січня 2015 року у справі № 640/16730/14-ц визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири від 09 липня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та витребувано квартиру від ОСОБА_3 на користь Харківської міської ради є всі підстави для визнання спірної квартири відумерлою спадщиною, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування рішень державних реєстраторів.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 12 травня 2020 року від приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу Харківвької області Карташової С.І. та 14 травня 2020 року від приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу Харківської області Попрас Ю.В. надійшли заяви про розгляду справи за їх відсутності.

Заяв від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Харківської міської ради необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що з визнанням спадщиною відумерлою відпадає потреба у визнанні недійсними оспорюваних договорів купівлі - продажу спірної квартири, укладених після смерті спадкодавця, оскільки такий спосіб захисту є неефективним.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 жовтня 1997 року реєстраційний № НОМЕР_1, виданий Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду згідно з розпорядженням № 13172 від 24 жовтня 1997 року, на праві приватної власності ОСОБА_5 належала квартира АДРЕСА_1 (а.с.25, 46, 57 том 1).

Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 119748013 від 05 квітня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Карташовою С.І. 09 липня 2014 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 14330679 квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер № НОМЕР_1, виданий 27 жовтня 1997 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду (а.с.18- 23 том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер (а.с.125 том 1).

З довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку № 380 від 13 березня 2018 року Комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця № 12 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 05 березня 1994 року по 10 червня 2014 року був зареєстрований та проживав в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.41, 52 том 1).

Аналогічна інформація міститься в довідці Комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця № 12 від 13 березня 2018 року № 379 (а.с.42,53 том 1).

09 липня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якої продавець продала у власність покупця, а покупець отримав у власність квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язується сплатити за неї грошову суму. Також, в договорі зазначено, що квартира належить продавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, реєстраційний № НОМЕР_1 , виданого 27 жовтня 1997 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду згідно з розпорядженням від 24 жовтня 1997 року № 13172, зареєстрованого в Державному комунальному підприємстві Харківського міського бюро технічної інвентаризації та записано у реєстрову книгу за № П-2-13320 від 03 листопада 1997 року, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 09 липня 2014 року (а.с.24 том 1).

23 липня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого продавець передає у власність, а покупець приймає у власність квартиру АДРЕСА_1 і сплачує за неї обумовлену грошову суму (а.с.5-6 том 2).

28 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець передав, а покупець прийняла у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 , продаж якої здійснено за 308 342,00 грн. Відповідні відомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.44, 45, 55, 56 том 1).

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2015 року у справі № 640/16730/14-ц за позовом першого заступника прокурора міста Харкова в інтересах держави в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Карташова С.І. про визнання недійсним правочину, витребування майна з чужого незаконного володіння, позов першого заступника прокурора міста Харкова в інтересах держави в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради - задоволено; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 09 липня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Карташовою С.І. за реєстровим № 1736; захищено порушене право власності Харківської міської ради шляхом витребування квартири АДРЕСА_1 від ОСОБА_3 ; стягнуто з ОСОБА_3 у спеціальний фонд Державного бюджету України судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виступала стороною договору купівлі-продажу від 09 липня 2014 року у якості продавця, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому вона фактично не мала можливості здійснити угоду щодо продажу спірної квартири, будучи померлою.

У спірному договорі від 09 липня 2014 року зазначено, що квартира належить продавцю ОСОБА_4 на підставі приватної власності на підставі свідоцтва про право власності Харківського міського центру приватизації державного житлового фонду від 27 жовтня 1997 року за № НОМЕР_1.

Однак, свідоцтво про право власності від 24 жовтня 1997 року за № НОМЕР_1 на спірну квартиру на ім`я ОСОБА_4 Харківським центром приватизації державного житлового фонду не видавалося. Квартира належала на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 24 жовтня 1997 року. ОСОБА_5 у вказаній квартирі був зареєстрований з 05 березня 1994 року та знятий з реєстрації 10 червня 2014 року у зв`язку із смертю (а.с.26-29 том 1).

З відповіді Восьмої Харківської державної нотаріальної контори № 3596/01-16 від 25 липня 2018 року вбачається, що за даними перевірки архівних матеріалів, що знаходяться на зберіганні у справах нотаріальної контори, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , спадкова справа не заводилася, з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Перевірка проводилася згідно Алфавітних книг обліку спадкових справ нотаріальної контори (а.с.78 том 1).

Із інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право власності на спадщину) № 56303460 від 27 травня 2019 року після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , інформація відсутня (а.с.187 том 1).

З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 13 травня 2019 року в квартирі АДРЕСА_1 з 07 вересня 2016 року зареєстрована ОСОБА_6 (а.с.171 том 1).

Відповідно до положень частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Положеннями статті 1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Матеріали справи свідчать про те, що спірна квартира з 24 жовтня 1997 року належала ОСОБА_5 на праві приватної власності

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер.

З наданої Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою інформації вбачається, що, після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкова справа не заводилась і свідоцтво про право власності на спадщину не видавалось.

Тобто, після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, що надає органу місцевого самоврядування право та покладає на нього обов`язок подати заяву про визнання спадщини відумерлою, а визнання спадщини відумерлою є підставою для виникнення права власності на спадкове майно у територіальної громади.

Однак, 09 липня 2014 року спірна квартира на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер № НОМЕР_1, виданий 27 жовтня 1997 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду зареєстрована за ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 09 липня 2014 року ОСОБА_4 продано ОСОБА_3 , за договором купівлі-продажу від 23 липня 2014 року ОСОБА_3 продав її ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 28 серпня 2014 року продав її ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2015 року у справі № 640/16730/14-ц визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 09 липня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Карташовою С.І. за реєстровим № 1736; захищено порушене право власності Харківської міської ради шляхом витребування квартири АДРЕСА_1 від ОСОБА_3 ; вирішено питання щодо судових витрат.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що на час укладення договору купівлі-продажу від 09 липня 2014 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , крім того вона не була власником спірної квартири, не мала правових підстав для укладення цього договору, тобто не мала права розпоряджатись чужою власністю.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції щодо того, що спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , та складається з квартири АДРЕСА_1 , є відумерлою, а тому відповідно до правил 1277 ЦК України має бути передана територіальній громаді м. Харкова.

Разом з тим відмовляючи в задоволені вимог Харківській міській раді щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 23 липня 2014 року та 28 серпня 2014 року, суд першої інстанції правильно виходив з того, що оскільки спірна квартира є відумерлою спадщиною, повністю відновлюються порушені права територіальної громади, а тому немає потреби у визнанні недійсними оспорюваних договорів купівлі-продажу спірної квартири, укладених після смерті спадкодавця, оскільки такий спосіб захисту з огляду на положення статей 15, 16 ЦК України за наведених обставин не є ефективним, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 644/7992/17-ц (провадження № 61-10312св19), від 14 листопада 2019 року у справі № 204/2341/17-ц (провадження № 61-48204св18).

Оскільки в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 23 липня 2014 року та 28 серпня 2014 року відмовлено, а позовні вимоги щодо скасування рішень державних реєстраторів прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є похідними вимогами, судова колегія вважає, що і ці вимоги також задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів зазначає, що рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності 09 липня 2014 року на спірне майно за ОСОБА_4 не перешкоджає переходу його у власність до територіальної громади міста, оскільки спірну квартиру визнано відумерлою спадщиною.

Також, погоджується колегія суддів з висновком суду першої інстанції щодо скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Карташової С.І. № 14332818 від 09 липня 2014 року про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09 липня 2014 року (реєстровий № 1736), виходячи з наступного.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини 3 статті 26 цього Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Враховуючи те, що заочним рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 січня 2015 року визнано недійсним договір купівлі-продажу від 09 липня 2014 року, а вимога щодо скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, є похідною вимогою, вона підлягає задоволенню.

У зв`язку з чим доводи Харківської міської ради, викладені в апеляційній скарзі в цій частині, є необґрунтованими та спростовуються викладеним.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається Харківська міська рада в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 01 червня 2020 року.