Справа № 643/2994/20
Провадження № 2-о/643/230/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Крівцова Д.А.,

присяжних - Гершанніка О.В., Захарова В.В.,

за участю секретаря - Терещенко В.В.,

представника Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» лікаря-психіатра Кольцової Г.Г.,

заінтересованих осіб:

прокурора Шокоть А.В.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Михайленка Д.П.,

перекладача - Батовського М.А.,

особи, відносно якої розглядається заява - ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про госпіталізацію ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

21.02.2020 року генеральний директор Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі - Лікарня) Коваленко В.В. звернувся до суду з заявою, в якій просить застосувати примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар невідомої особи чоловічої статі, яка в подальшому в ході розгляду справи була ідентифікована як громадянин Королівства Нідерланди ОСОБА_1 , на підставі положень Закону України «Про психіатричну допомогу».

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 був госпіталізований до Лікарні 21.02.2020 року о 10-15 год. з тяжким психічним розладом. Зі слів медпрацівників бригади швидкої допомоги, перебував на вході у Синагогу без верхнього одягу, босий, зовні був замазаний у крові. Не реагував на звернення равіну, тримав у руках книгу, молився, був психо-моторно збуджений, невпорядкований у поведінці, поводився агресивно по відношенню до оточуючих. Документів, що посвідчують особу, не мав, свої прізвище, ім`я та по-батькові за своїм станом повідомити не міг. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем БШМД № 202 Іванченко, який після особистого огляду ОСОБА_1 зробив висновок про необхідність застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_1 , які надійшли від молодшого інспектора роти УПО Харківської області сержанта поліції ОСОБА_4 . На підставі цих відомостей ОСОБА_1 був оглянутий лікарем-психіатром ОСОБА_5 , який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. 21.02.2020 року ОСОБА_1 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Лікарні. Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад у формі гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії, внаслідок якого відсутнє усвідомлення психічної хвороби, немає критичного ставлення до своєї поведінки та агресивності, які обумовлені порушеннями мислення, волі та емоцій, шо спричиняє небезпеку для себе та оточуючих (злобний, дратівливий, агресивний, мовно-рухово-збуджений, імпульсивний, негативістичний, невпорядкований у поведінці). Потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 21.02.2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено на 24.02.2020 року на 11 годин 00 хвилин, вирішено питання про призначення ОСОБА_1 (до судового розгляду був зазначений як невідома особа чоловічої статі) представника (адвоката).

В судовому засіданні 24.02.2020 року особою, відносно якої розглядається подання, було повідомлено, що він є громадянином Королівства Нідерланди, його звуть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він не розуміє українську мову, вільно володіє англійською мовою.

У зв`язку з вказаним, судом було відкладено розгляд справи на 25.02.2020 року на 13-45 год. для вирішення питання щодо призначення ОСОБА_1 перекладача для здійснення перекладу з англійської на українську мови, а також забезпечення останнього захисником (адвокатом) за договором.

У судовому засіданні 25.02.2020 року представник Лікарні лікар-психіатр Кольцова Г.Г. підтримала заяву про примусову госпіталізацію та викладені в ній доводи. При цьому зазначила, що стан хворого суттєво покращився. Уточнила, що підтримує офіційну позицію Лікарні, викладену в заяві про примусову госпіталізацію.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти заяви про госпіталізацію ОСОБА_1 до Лікарні в примусовому порядку у зв`язку з відсутністю на день розгляду справи доказів, які б підтверджували наявність у ОСОБА_1 тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих станом на даний час.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Михайленко М.Д., який діяв на підставі договору, в судовому засіданні заперечував проти заяви про госпіталізацію ОСОБА_1 до Лікарні в примусовому порядку. Зазначив, що останній не представляє небезпеку для себе та оточуючих, як про це вказано у поданій заяві. ОСОБА_1 не володіє українською мовою, а лише англійською. В акті обстеження не зазначено, що ОСОБА_1 було забезпечено послуги перекладача під час його обстеження та встановлення його психічного стану, хоча в акті й написано про мовний бар`єр спілкування. Акт обстеження від 21.02.2020 року є неактуальним не тільки станом на сьогоднішній день, а й на момент складання. В акті є багато суперечностей. В матеріалах справи є рапорт співробітника поліції, проте нічого не зазначено про те, що поведінка ОСОБА_1 представляла небезпеку для себе та оточуючих, що виражалося у насильстві з його боку.

ОСОБА_6 , допитаний в судовому засіданні в якості свідка, показав, що він не є родичем ОСОБА_1 . Знайомий з ним з 2013 року. Свідок по професії юрист в IT-сфері та надає ОСОБА_1 правову допомогу. Обставини госпіталізації ОСОБА_1 знає зі слів інших осіб. ОСОБА_1 не володіє російською та українською мовами. Вони з ним спілкуються виключно англійською мовою. В присутності свідка ОСОБА_1 жодного разу актів агресії та конфліктів не виявляв. Приблизно 2 роки тому ОСОБА_1 став цікавитись релігією. Останній раз він бачив ОСОБА_1 18.02.2020 року. Тілесних ушкоджень у нього не було. Після його госпіталізації 24.02.2020 року свідок приїжджав до ОСОБА_1 у Лікарню. Коли побачив ОСОБА_1 , останній був наляканий. Він мислив логічно та зовнішньо виглядав здоровою людиною. Свідок спілкувався з батьком ОСОБА_1 по телефону. Батько знає про госпіталізацію ОСОБА_1 та очікує його вдома, в Нідерландах, для остаточного вирішення питання щодо стану його здоров`я. Паспорт ОСОБА_1 свідок взяв в Синагозі, у працівника Синагоги .

ОСОБА_7 , допитаний в судовому засіданні в якості свідка, показав, що він є представником Харківської єврейської спільноти. ОСОБА_1 він знає як ОСОБА_8 , який є прихожанином їх спільноти. 21.02.2020 року вранці йому зателефонували зі спільноти за проханням равіна та повідомили, що ОСОБА_1 весь у крові та ніхто не може зрозуміти, що в нього сталось. ОСОБА_1 часто бував вдома у свідка в гостях. Свідок прихав в Синагогу та побачив, як ОСОБА_1 стояв та молився. Автомобіль швидкої допомоги вже стояв на території Синагоги, але лікарі не могли посадити ОСОБА_1 до автомобілю, оскільки той заперечував проти цього. Свідок підійшов до ОСОБА_1 та сказав йому, що необхідно їхати до лікарні. ОСОБА_1 після цього пішов до автомобіля швидкої допомоги та сів до нього. Потім, побачивши, що свідок не залишився в автомобілі та пішов, ОСОБА_1 вискочив з автомобілю та побіг назад до Синагоги . Потім приїхав головний равін. У ОСОБА_1 була порізана рука в області великого пальця. ОСОБА_1 дав перев`язати йому руку, але сідати до автомобілю швидкої допомоги відмовлявся. ОСОБА_1 був босий, у нижній білизні. Після цього приїхав наряд поліції, який допоміг ОСОБА_1 сісти до автомобілю швидкої допомоги, без згоди на це останнього. ОСОБА_1 поводив себе неадекватно, але жодної агресії до оточуючих не проявляв. При цьому ОСОБА_1 заперечував проти того, щоб його забрали до Лікарні. Він втратив багато крові, його рана дуже кровоточила. ОСОБА_1 є дуже доброю та комунікабельною людиною. Він знімав квартиру у знайомого свідка. Там у квартирі було знайдено розбите дзеркало. Коли вони з товаришем зайшли до квартири, то побачили у прихожій сумку з документами ОСОБА_1 . В квартирі був зірваний кондиціонер та все було в крові. Також свідок уточнив, що ОСОБА_1 був в неадекватному стані, проте агресії не виявляв, а лише чинив супротив спробам його увезти в примусовому порядку.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. Зазначив, що 21.02.2020 року він прокинувся вранці та перед шабатом вирішив підготувати квартиру, зробивши невеликий ремонт. Він передемонтував кондиціонер, потім вирішив перенести дзеркало, оскільки в шабат не дозволяється користуватись певними речами. Коли він знімав дзеркало, воно розбилось та він сильно порізав руку. Він є іноземцем, не знає української мови та вирішив, що треба йти до членів єврейської спільноти до Синагоги за допомогою, оскільки вважає себе частиною їх спільноти. Через те, що він порізався, йому було боляче та було багато крові, він перебував в шоковому стані та вискочив в тому одязі, який був на ньому, не задумуючись про це. Крім того, у нього дуже поганий зір та він був без контактних лінз. Коли він прийшов до Синагоги , в нього виник конфлікт з охоронцями, які не впізнали його та не дозволяли пройти всередину, штовхали його. Через те, що він погано бачив та не розумів мови, на якій говорили охоронці, він ще більше злякався та намагався потрапити до Синагоги . Коли приїхала машина швидкої допомоги, він не розумів, чи намагаються йому допомогти, або навпаки завдати шкоди. Раввін сказав йому, що йому треба йти з людьми, які приїхали, але він був наляканий та вирішив залишитися. Після цього приїхав наряд поліції, які насильно посадив його до автомобілю швидкої допомоги. В нього був глибокий поріз на руці. Пояснив, що він не намагався скоїти самогубство, поріз був випадковим. Госпіталізації він не потребує. В тій ситуації він був наляканий, оскільки таке з ним трапилось вперше. Коли ОСОБА_7 приїхав до Синагоги , то дійсно він стояв та молився, оскільки коли у нього є проблеми в житті, він завжди молиться. А на той момент, після випадку вдома та конфлікту з охоронцями Синагоги , які не хотіли пускати його до єврейської спільноти, він перебував в шоковому стані та вирішив помолитись, оскільки молитва йому завжди допомагає. Заспокоївся він вже у Лікарні, до прийому заспокійливих ліків. Перед госпіталізацією він знаходився в шоковому стані. Зараз його стан нормальний. Він вважає неадекватним лікування та перебування в Лікарні, оскільки в Лікарні є люди, які палять прямо в палаті, деруться тощо. В зв`язку з наведеним ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні клопотання Лікарні, зазначивши, що одразу після звільнення він планує придбати квитки на літак та повернутись до Королівства Нідерланди для того, щоб в умовах вказаної держави та підтримки його батьків, які вже чекають його повернення, провести повне обстеження стану свого психічного здоров`я та за необхідності вирішувати питання щодо лікування в умовах Королівства Нідерланди.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно рапорту співробітника поліції від 21.02.2020 року, останнім повідомлено, що знаходячись на службі в складі екіпажу з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , близько 8-20 год. виїхали на виклик за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 12 . За прибуттям було викликано машину швидкої допомоги.

Як вбачається із супровідного листка № 615/202, ОСОБА_8 21.02.2020 року був доставлений до Лікарні бригадою швидкої медичної допомоги з вулиці Пушкінська, буд. 12 (Синагога) з попереднім діагнозом: гострий психічний розлад, травма 1 пальця правої кісті.

Згідно акту психіатричного огляду особи, особистість якої встановити не вдалося, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 21/1346 від 21.02.2020 року, складеного комісією лікарів Лікарні, вказана особа страждає на тяжкий психічний розлад у формі гострого поліморфного психотичного розвитку з симптомами шизофренії, в результаті чого представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих (злобний, дратівливий, агресивний, мовно-рухово збуджений, імпульсивний, негативістичний, невпорядкований у поведінці). Потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

З вказаного акту також вбачається, що зі слів медпрацівників бригади швидкої допомоги, перебував на вході у Синагогу без верхнього одягу, босий, зовні був замазаний у крові; не реагував на звернення раввіну, тримав у руках книгу, молився, був психо-моторно збуджений, невпорядкований у поведінці, поводився агресивно по відношенню до оточуючих. Документів, що посвідчують особистість, не мав, свої прізвище, ім`я та по-батькові за своїм станом повідомити не міг.

У цьому акті також зазначено, що контакт з хворим носить непродуктивний характер через мовний бар`єр. На питання, що ставляться, не відповідає. На обличчі вираз страху. Зміст переживань, обставин госпіталізації з`ясувати не вдається. У хворого різана скальпована рана правої кисті (проведена ПХО, накладені шви).

Частиною другою ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому, суд приходить до висновку, що станом на час вирішення справи в суді заявником не доведено наявність беззаперечних підстав для примусової госпіталізації, з огляду на таке.

В судовому засіданні 25.02.2020 року, після залучення перекладача, ОСОБА_1 надав суду детальні та ґрунтовні пояснення щодо обставин, за яких він отримав травму руки з кровотечею та опинився на території Синагоги . При цьому ОСОБА_1 не заперечував факт перебування його у певному шоковому стані у зв`язку із вказаною травмою. Пояснив, що, будучи громадянином іншої держави, який не володіє українською мовою, але є членом єврейської спільноти Харкова, в цій ситуації єдиним для себе виходом він побачив звернутись за допомогою до членів цієї спільноти, які, як він знав, знаходяться в Синагозі . Остання знаходилась неподалік від житла, яке він орендував. В подальшому, після виникнення конфлікту з охороною Синагоги та нерозумінням, як йому далі поводитись, він як глибоко віруюча людина вирішив помолитись та в такий спосіб попросити допомоги у вирішенні своїх проблем.

Вказані пояснення ОСОБА_1 , на думку суду, не позбавлені логічного сенсу.

Оцінюючи дані акту психіатричного огляду, суд враховує, що ОСОБА_1 не володіє ані українською, ані російською мовами, що також знайшло відображення в акті у вигляді констатації факту мовного бар`єру. За таких обставин, не заперечуючи в цілому дані акту та компетенцію лікарів, які його склали, суд вважає обґрунтованими доводи адвоката відносно того, що під час складання акту ОСОБА_1 у зв`язку із вказаними обставинами не міг повною мірою реалізувати свої права, в тому числі право надавати пояснення.

Також суд враховує наступне.

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: е) законне затримання психічнохворих.

Таким чином, виходячи з положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, примусова госпіталізація особи до медичного закладу розцінюється як фактично таке ж саме позбавлення свободи, як і у випадку взяття особи під варту за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення.

Як зазначено Конституційним Судом України, право на свободу та особисту недоторканність є одним з визначальних та фундаментальних конституційних прав людини. (абз. 3 п. 3.2. мотивувальної частини Рішення КСУ від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).

Стаття 5 Конвенції гарантує право на свободу та особисту недоторканість, яке є ключовим елементом захисту особи, найважливішим у «демократичному суспільстві», позбавлення якого дуже ймовірно матиме прямий і негативний вплив на користування багатьма іншими правами (рішення у справі «Де Вілде, Оомс і Версип проти Бельгії» від 18 червня 1971 року).

Конституційний суд України в абз. 4 п.п. 2.3. мотивувальної частини Рішення від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016, аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, вказав, що стаття 5 Конвенції, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи (пункт 30 рішення у справі "МакКей проти Сполученого Королівства" від 3 жовтня 2006 року).

Таким чином, в даній справі вирішуватиметься питання щодо одного з визначальних та фундаментальних конституційних прав людини, яке є ключовим елементом захисту особи, найважливішим у «демократичному суспільстві».

Враховуючи наведене, примусова госпіталізація ОСОБА_1 до медичного закладу можлива лише за умови доведення обставин, які свідчать про безумовну необхідність такого обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість.

Представник Лікарні в судовому засіданні зазначила, що станом на час розгляду справи стан психічного здоров`я ОСОБА_1 значно покращився.

На уточнююче запитання суду представник Лікарні також пояснила, що станом на час вирішення справи ОСОБА_1 за станом свого психічного здоров`я явної небезпеки для себе та оточуючих не виявляє.

Між тим підставами для примусової госпіталізації особи є наявність даних відносно того, що особа представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих.

За таких обставин суд, оцінюючи наявні докази станом на час вирішення справи, приходить до висновку щодо відсутності підстав для примусової госпіталізації, оскільки станом на час вирішення справи стан психічного здоров`я ОСОБА_1 суттєво покращився та він за поясненнями представника Лікарні вже не представляє явну та безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Пояснення ОСОБА_1 , надані в ході розгляду справи, відрізняються послідовністю, логічністю, розсудливістю та не містять даних щодо неадекватності сприйняття ним оточуючої дійсності.

Враховуючи наведене, суд відмовляє в задоволенні заяви Лікарні.

Керуючись ст. 2, 76-80, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 341-342, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про госпіталізацію ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку - відмовити.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06.04.2020 року.

Суддя Д.А. Крівцов

Присяжні: О.В. Гершаннік

В.В. Захаров