Справа № 369/2746/20
Провадження №2/336/2001/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Зарютіна П.В., при секретарі Когут С.І., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Ребро Оксана Петрівна, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та стягнення збитків , -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Ребро Оксана Петрівна, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та стягнення збитків.

Крім того, разом з цивільним позовом надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій просить в якості забезпечення позову накласти арешт на: 2/3 (дві третіх) частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2622, виданого 15.12.2014, видавник: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А.;

- на будинковолодіння по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 .Кириченко (Мормуль) на підставі договору купівлі-продажу, 1241, 01.03.2007, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Задачина Н.В.;

- на 11/200 часток квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, № НОМЕР_1 , від 01.02.2012, виданого Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району.

Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що накладення арешту на належне ОСОБА_2 нерухоме майно, - не може завдати останній шкоди, яка буде неспівмірною зі шкодою (зі збитками), завданими заявниці з вини ОСОБА_2 ..

Дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який, із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України, поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі вжиття таких заходів без наміру власника відчужити майно та заборона його відчуження жодним чином не впливає на правовий статус прав і законних інтересів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Заява про забезпечення позову розглядається в порядку ч. 1 ст.153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 2 ст.247 ЦПКУкраїни фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З урахуванням особливостей мети забезпечення позову, заява про забезпечення позову, відповідно до ст. 153 ЦПК України, розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З змісту процесуального законодавства України вбачається, що зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Відповідно до п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову та встановлено, що заявником ОСОБА_1 заява недостатньо обґрунтована, не надано жодних достовірних доказів, які б свідчили, що не вжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити чи взагалі унеможливить виконання судового рішення.

Окрім того, заявником не надано доказів на підтвердження того, що на момент подання заяви вище вказане нерухоме майно належить відповідачу ОСОБА_2 , лише зазначено, що перевірка зареєстрованих прав відповідачки ОСОБА_2 проводилась за ідентифікаційним кодом відповідачки ІПН НОМЕР_2 .

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Ребро Оксана Петрівна, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та стягнення збитків - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Зарютін П.В.