КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/6434/2020 Головуючий в 1-й інстанції - Журибеда О.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 червня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого-ЧобітокА.О. суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення суми страхового відшкодування,-

у с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року позивач пред`явив вказаний позов до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування. Вказував, що 19.08.2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «ГАЗ-311-5», державний номер НОМЕР_1 з причепом фургоном « IFA AUTOMOBILWHP», державний номер НОМЕР_3 ,яким керував водій ОСОБА_2 та автомобіля «Mercedes-Benz 416 CDI», державний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті ДТП,належний йому транспортний засіб-причеп фургон«IFAAUTOMOBILWHP»,1978 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , було пошкоджено, чим йому нанесено матеріальну шкоду. Оскільки винним у ДТП був визнаний ОСОБА_3 ,а його цивільно-правова відповідальність застрахована АТ «СГ «ТАС» він повідомив відповідача з приводу вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди в порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ним також було повідомлено відповідача про те,що частина транспортного засобу, а саме: рама з номером кузова державний номер НОМЕР_3 залишилися на узбіччі у місці ДТП через повне фізичне знищення транспортного засобу та складність її транспортування.

Згодом з`ясувалось, що представник відповідача здійснив огляд лише зовнішніх уламків кузову, що були зібрані ним на місці ДТП і зовсім не здійснював огляд рами транспортного засобу, про місце зберігання якої було повідомлено відповідача, через що від останнього він отримав листа № 1400/5069 від 08 грудня 2017 року про відмову йому у виплаті страхового відшкодування. 07 серпня 2018 року він звернувся з заявою про перегляд рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування і запропонував надати для огляду раму причепу з номером кузова, яку він зберіг, подав заяву про виплату страхового відшкодування. Однак йому відповідач знов направив лист №1400/3050 від 10 серпня 2018 року про відмову у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з чим він змушений був звернутися до експерта ОСОБА_4 щодо здійснення розрахунку завданих йому внаслідок вищезазначеної ДТП матеріальних збитків.

Згідно з висновком експертного товарознавчого дослідження № 67-D/43/1 від 19.09.2018 року ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу «IFA AUTOMOBILWHP», державний номер НОМЕР_3 , на дату оцінки становить 87193,30 грн., вартість відновлювального ремонту становить 97524,56 грн., що перевищує ринкову вартість, через що транспортний засіб вважається фізично знищеним. Крім того, зазначав, що залишкова вартість пошкодженого автомобіля становить 4550,00 грн.,в зв`язку з чим, просивстягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 82643,30 грн., з розрахунку ( 87193,30 грн. ринкова вартість транспортного засобу - 4550,00 грн. залишкова вартість транспортного засобу) а також, суму сплаченого судового збору в розмірі 826,43 грн..

РішеннямСвятошинського районного суду м. Києва від 20.01.2020року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове,яким позов задовольнити. Зазначає,що судом неправильно встановлені обставини стосовно часу звернення позивача до страховика з приводу виплати страхового відшкодування та невиконання останнім обов`язку огляду пошкодженого транспортного засобу у строки,передбачені ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відтак відповідачем неправомірно було прийнято 08.12.2017 року рішення про відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування. Суд не врахував тієї обставини, що початок строку з якого страховик зобов`язаний був направити свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна позивача,розпочинався саме: з 07.08.2018 року, тобто з моменту першого повідомлення позивача про настання страхового випадку. Зазначає, що сам факт знаходження транспортного засобу у розібраному стані не може бути причиною для відмови у виплаті страхового відшкодування, що доведено висновком експертного товарознавчого дослідження №67-D/43/1 від 19.09.2018 року.

Заслухавши доповідь судді,обговоривши доводи апеляційної,обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено 19.08.2017 року по вул. Дружби Народів в смт. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області та на перехресті а/д Херсон-Нова Каховка-Генічеськ та вул. Дружби Народів сталася дорожньо-транспортна пригода за участюводія ОСОБА_3 , який керував автомобілем «Mercedes-Benz 416 CDI», державний номер НОМЕР_4 та водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем «ГАЗ-311-5», державний номер НОМЕР_1 з причепом-фургоном « IFA AUTOMOBILW HP», державний номер НОМЕР_3 .

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.09.2017 року та Апеляційного суду Запорізької області від 27.10.2017 року винним у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 19.08.2017 року було визнано ОСОБА_3 (а.с. 65-69).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК5953013 від 17.02.2017 року.

29.08.2017 року водій ОСОБА_2 звернувся до АТ «СГ «ТАС» з повідомленням про страхову подію, що відбулась 19.08.2017 року (а.с. 76-77).

30.09.2017 року ОСОБА_2 подав до АТ «СГ «ТАС» заяву про виплату страхового відшкодування, якою останній погодився на сплату страхового відшкодування в розмірі 4048,88 грн. (а.с. 78).

05.12.2017 року позивачзвернувся до АТ «СГ «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування за належний йому на праві власності причіп «IFA AUTOMOBILW HP», державний номер НОМЕР_3 .

Листом від 08.12.2017 року ПрАТ «СГ «ТАС» позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування в зв`язку з тим, що згідно з актом огляду від 23.11.2017 року причепа «IFA AUTOMOBILWHP», державний номер НОМЕР_3 та довідки судового експерта Чивчиш О.П. не можливо встановити матеріальний збиток після ДТП, оскільки причеп знаходився у розібраному стані без рами (а.с. 20-21).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування.

Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розмір збитків.

Відповідно до п. 33.3 ст. 33 Закону, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому ж стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Відповідно до п. 33-1.1 ст. 33-1 Закону, страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно.

Відповідно до п. 37.1.3 ст. 37 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позову,суд встановив і виходив з того,що позивачем на огляд експерту було надано лише фрагменти частин пошкодженого причепа «IFAAUTOMOBILWHP», державний номер НОМЕР_3 ,тобто пошкоджений причеп був у розібраному стані в зв`язку з чим неможливо було провести експертизу щодо визначення розміру матеріального збитку завданого власнику причепу. Відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, відповідно, у даному випадку не встановлено підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду,оскільки до них суд першої інстанції дійшов з дотриманням вимог як матеріального так і процесуального закону,встановивши правильно обставини справи та надавши відповідну оцінку наданим сторонами доказам.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі на те,що суд на свій розсуд встановив час звернення позивача до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим на думку представника позивача страховик не мав підстав відмовляти позивачу у виплаті страхового відшкодування 07.12.2017 року. При цьому колегія суддів звертає увагу на зміст позовної заяви, в якій позивач переліковує свої дії вчинені ним,як він зазначає, у порядку, передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: повідомляє страховика про частину його транспортного засобу,залишеного на узбіччі у місці ДТП та узгоджує її огляд в цьому місці,надає для огляду зовнішні уламки кузову, що були зібрані ним на місці ДТП.

З зазначеним узгоджується протокол огляду причепу від 23.11 2017 року, складений судовим експертом Чивчиш О.П. в присутності позивача за адресою: Дніпропетровська обл., с. Широка Дача, вул..Центральна , в якому зазначено,що причеп розібраний,розукомплектований,рама відсутня, окремі частини лежать на землі, у зв`язку з чим 27.11.2017 року експерт повідомив страховика про те,що причеп на момент його огляду відсутній і був наданий окремими знятими з нього деталями,які лежали на землі, а відтак провести експертне дослідження на предмет визначення матеріальної шкоди після ДТП виявилося неможливим(а.с.83-84). Будь-яких заперечень на зазначене з боку позивача у вказаному протоколі не відображено.

У зв`язку з чим суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про невиконання позивачем зобов`язань, передбачених п. 33.3 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що стало підставою для відмови йому у виплаті страхового відшкодування.

Посилання в апеляційній скарзі на безпідставне не прийняття судом, як доказ розміру спричиненої позивачу матеріальної шкоди, висновку експертного товарознавчого дослідження №67-D/43/1 від 19.09.2018 року, проведеного ФОП ОСОБА_4 ,що призвело до неправильного вирішення справи,колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Аналізуючи вищезазначені дії позивача після ДТП та отримання ним відмову відповідача у виплаті йому страхового відшкодування від 08.12.2017 року, колегія суддів звертає увагу на те, що вказану відмову ним не було оскаржено в порядку передбаченому п. 36.7 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Лише 07.08.2018 року ним подані заяви про перегляд вказаного рішення страховика та про виплату страхового відшкодування,а також про проведення огляду транспортного засобу незалежним оцінювачем,в разі відмови страховика вчинити такі дії (а.с.22, 23)

Отримавши відмову страховика у перегляді рішення про невиплату страхового відшкодування від 10.08.2018 року, позивач 20.08.2018 року звернувся до ФОП ОСОБА_4 з заявою про визначення матеріального збитку завданого внаслідок пошкодження його транспортного засобу при ДТП та його ринкової вартості в пошкодженому стані.

Аналізуючи висновок експертного авто-товарознавчого дослідження № 67-D/43/1 від 19.09.2018 року ФОП ОСОБА_4 , яким визначено вартість матеріального збитку завданого позивачу пошкодженням причепу-фургона IFA AUTOMOBILWHP», державний номер НОМЕР_3 , 1978 року випуску у розмірі 87193,3 грн. та ринкову вартість пошкодженого цього майна у розмірі 4550,0 грн.,колегія суддів звертає увагу,що дане дослідження проведено поза межами річного строку з дня вчинення ДТП, у відсутності відповідача і дані про його виклик на огляд транспортного засобу відсутні. Крім того у висновку не зазначено, що експерт обізнаний про відповідальність за завідомо неправдивий висновок,що свідчить про неможливість вважати його, як належний доказ в розумінні вимог ст. ст. 102, 79 ЦПК України.

За вказаних обставин, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність рішення суду першої інстанції та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до ч.3 ст.389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук