УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року

м.Суми

Справа №587/1071/19

Провадження № 22-ц/816/1322/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В.І., Собини О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - державний реєстратор Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Матусенко Тетяна Петрівна,

треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Сивенка Валерія Миколайовича

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 01 квітня 2020 року, в складі судді Степаненка О.А., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

30 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання неправомірними дій державного реєстратора та скасування реєстрації. Свої вимоги мотивував тим, що у травні 2019 року йому стало відомо, що 11 грудня 2018 року державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг у м. Суми ОСОБА_4 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права власності: зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , однак на цей об`єкт нерухомого майна було зареєстровано обтяження (арешт нерухомого майна), накладений згідно з ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 листопада 2018 року у справі № 591/6220/18 за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою.

Вважав, що відповідач повинна була відмовити в такій реєстрації на підставі п. 6 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження», оскільки були зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а тому просив визнати неправомірними та скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 7 за вищевказаною адресою, скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на вказаний об`єкт нерухомості та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 01 квітня 2020 року позов задоволено.

Визнано неправомірними та скасовано рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг у м. Суми ОСОБА_4 про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 7, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 29400900 та скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на вказаний об`єкт нерухомості, проведену державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг у м. Суми ОСОБА_4 11 грудня 2018 року за № 29400900 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 768 грн 40 коп сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат Сивенко В.М., посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що на дату проведення відповідачем державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 7 діяла норма ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», в редакції Закону № 2478, яка надавала реєстратору право здійснити таку реєстрацію права власності. Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, обтяжень речових прав на передане в іпотеку майно, у тому числі внесення після державної реєстрації іпотеки іпотекодавця до Єдиного реєстру боржників, не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Зазначає, що у даному випадку належним способом захисту прав або інтересів позивача є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

Вважає помилковим висновок суду про можливість задоволення за рахунок нежитлового приміщення грошових вимог ОСОБА_3 , як іпотекодержателя, та грошових вимог позивача, оскільки ринкова вартість цього об`єкта нерухомості не дає можливості задовольнити вимоги кредиторів позивача.

29 травня 2020 року, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про закриття провадження у справі та визнання нечинним рішення суду першої інстанції, у зв`язку з відмовою від позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав заяву, представника ОСОБА_3 - адвоката Сивенка В.М., який не заперечував проти її задоволення, колегія суддів апеляційного суду вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. ст. 206, 373 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

В суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначив, що наслідки відмови від позову, передбачені ч. 2 ст. 256 ЦПК України, йому відомі та зрозумілі.

Таким чином колегія суддів апеляційного суду вважає, що необхідно прийняти відмову ОСОБА_1 від позову, рішення суду першої інстанції необхідно визнати нечинним, а провадження у справі - закрити.

Відповідно і до ч. 2 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Таким чином, ОСОБА_3 належить повернути з державного бюджету 50 % сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги - 576 грн 30 коп (1152 грн 60 коп / 2).

Керуючись ст. ст. 142, 373, п. 3 ч. 1 ст. 374, ст. 381 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до державного реєстратора Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання неправомірними дій державного реєстратора та скасування реєстрації.

Визнати нечинним рішення Сумського районного суду Сумської області від 01 квітня 2020 року та закрити провадження у справі.

Повернути ОСОБА_3 з державного бюджету 576 грн 30 коп судового збору, сплаченого ним при подачі апеляційної скарги згідно з квитанцією 0.0..1 від 04.05.2020, на рахунок НОМЕР_1 , одержувач: Сумська міська ОТГ/Апеляц.суд/22030101, код отримувача 37970593, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О.Ю.Кононенко

В.І. Криворотенко

О.І. Собина