Справа № 576/1844/20
Провадження № 2/576/505/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Мазура С.А.,

за участі:

секретаря Пугач В.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі- ТОВ «Вердикт Капітал» або Позивач) звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 23.04.2015 між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 (далі - Відповідач) укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 12094,05 грн. зі сплатою 15,99 % річних до 24.04.2020.

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 500976213 від 23.04.2015 року укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та Відповідачем.

26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило, а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 500976213 від 23.04.2015 року, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_1

16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги, в тому числі за вказаним кредитним договором.

За вказаним кредитним договором Відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 станом на 14.07.2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 35 003,76 грн. з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 11 826,50 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 16 433,23 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 2 866,50 грн., заборгованість з пені 3877,53 грн.

З огляду на те, що позичальником прострочене грошове зобов`язання по поверненню Кредитних коштів отриманих на підставі Кредитного договору від 23.04.2015 року, у Позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних, загальний розмір станом на 14.07.2020 становить 41 445, 20 грн., з яких: нараховані 3% річних -1065,81 грн., втрати від інфляції 2384,22 грн., подвійна облікова ставка НБУ 2991,41 грн., заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 11 826,50 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 16 433,23 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 2 866,50 грн., заборгованість з пені 3877,53 грн.

Крім того Позивач просить стягнути попередню суму судових витрат, які поніс Позивач у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи складає 2102 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн.

Від Відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, який був отримано Позивачем 22.09.2020 згідно поштового повідомлення № 518. Відповідно до якого останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що зі змісту договору факторингу № 1 від 21.06.2016, договору факторингу № 2019-1К1/ВЕСТА від 26.12.2018 та договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 не вбачається переходу прав саме за зазначеним кредитним договором, оскільки жодних доказів на це Позивач не надав. Зазначає, що ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал», станом на дату укладення договорів факторингу не зазначені в державному реєстрі фінансових установ, тобто не мали права надати фінансові послуги, уклавши вказані договори.

Крім того, заперечує проти стягнення відсотків та застосування штрафних санкцій, оскільки являється учасником бойових дій, а у відповідності до вимог пункту 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він, як учасник АТО звільнений від сплати відсотків за користування кредитом та сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів за кредитом.

Відповіді на відзив від Позивача у встановлений судом строк не надходило, а надіслану до суду відповідь на відзив на позовну заяву від 07.10.2020, який був отриманий судом 13.10.2020 суд не приймає, оскільки надісланий поза строком встановлений судом, та причин поважності не подання відповіді у встановлений судом строк Позивачем не наведено.

Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що підставою для стягнення коштів є кредитний договір укладений між Відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк» у вигляді анкети заяви на отримання кредиту по продукту «Рефінансування споживчих та готівкових кредитів» та кредитний договір №500976213 від 23.04.2015 та Договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, який укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал», якому передували Договір факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, який укладений між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», а також Договір факторингу № 1 від 21.06.2016 року, який укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи».

Згідно з умовами п. 2.1 Кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит на наступних умовах: сума кредиту 12094,05 грн., а згідно п.2.2 вказаного договору фіксована процентна ставка 15,99 % річних, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій - 24.04.2020 (пункт 2.3 Кредитного договору) (а.с.12).

Відповідно до договору факторингу № 1 від 21.06.2016 укладеного між ПАТ «Альфа Банк» як Клієнт та ТОВ «Кредитні ініціативи», як фактор в порядку та на умовах визначених цим договором ТОВ «Кредитні ініціативи» за плату придбало у ПАТ «Альфа Банк» право грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, що зазначені в Додатку № 1 (а.с.27)

У відповідності до п. 2.1. Договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, що укладений між ТОВ «Кредитні ініціативи» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» (Фактор), Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право Вимоги до Боржників (які надалі, в залежності від контексту іменуються «Боржники», або «Боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори», або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до Договору, що додається до даного Договору на паперовому носії. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за Основними договорами, на умовах, передбачених Основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами Основних договорів (а.с. 29).

В свою чергу, відповідно до п. 2.1. Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, який укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» (Первісний кредитор) та ТОВ «Вердикт Капітал» (Новий кредитор), Первісний кредитор відступає Новому кредитору належне йому право вимоги до Боржників (які надалі, в залежності від контексту іменуються «Боржники», або «Боржник») за договорами (надалі іменуються «Основні договори», або «Основний договір», в залежності від контексту), перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до Договору, що додається до даного Договору на паперовому носії та сплатити за нього Ціну Права Вимоги. Сторони погодили, що до Нового кредитора переходять всі права, які належать Первісному кредитору за Основними договорами, на умовах, передбачених Основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, передбачені умовами Основних договорів (а.с.43).

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

Однак в матеріалах справи відсутні Додаток № 1 за яким ПАТ «Альфа Банк» передало право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №500976213 від 23.04.2015 і Додатки № 1-1 до Договорів за якими Фактор та/або Первісний кредитор відступає Новому кредитору належне йому право вимоги до Боржників, перелік яких міститься саме в Додатках № 1-1 до Договорів, що додаються на паперовому носії.

Згідно ст. 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Обґрунтуванням вимог заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, Позивач обґрунтовує виключно договорами відступлення прав вимог та розрахунком заборгованості, які у свою чергу не містять інформації про нарахування саме такої суми, її складових, даних про внесення відповідачем платежів та строку розрахунку заборгованості, а фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог Позивача до Відповідача.

Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30.12.1998 № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Проте, ТОВ «Вердикт Капітал» не надало суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інше), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є правильними.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком Позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір. Розрахунки ж заборгованості не є доказом підтверджуючим факт користування кредитними коштами, а є лише документом яким Позивач обґрунтовує заявлену суму, яку він просить стягнути в судовому порядку.

Окрім того, Позивач посилається на те, що він набув права вимоги до Відповідача, оскільки 21.06.2016 між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту. 26.12.2018 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту. 16.01.2019 між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500976213 від 23.04.2015, що підтверджується витягом Позивача з додатку №1-2 до Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019.

Водночас, доказів що за вказаними вище договорами відчужено право вимоги саме до Відповідача Позивачем не надано. Сам же Відповідач зазначив у відзиву, що Позивачем не надано додатків до договорів з яких би вбачалось продаж права вимоги до Відповідача.

Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (ст. 1082 ЦК України).

Отже, за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення від обов`язків виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимоги від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторів справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

Суд констатує на відсутність доказів, а саме додатків до договорів, які б підтверджували відступлення права вимоги. За таких обставин, суд вважає, що Позивач не підтвердив належними і допустимим доказами право вимоги від Відповідача сплати суми боргу.

Суд зазначає, що за договором факторингу мають бути передані документи, які підтверджують зобов`язання та його розмір. Але Позивач не надав помісячного розрахунку заборгованості, яка існувала на дату укладення договору факторингу.

Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн., суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, витрати на проведення експертизи, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження судових витрат суду надано: копію договору про надання правової допомоги від 21.12.2019 року; копію платіжного доручення від 23.06.2020 № 686 про сплату ТОВ «Вердикт Капітал» Адвокатському об`єднанню «Вердикт» грошові кошти за правову допомогу у загальній сумі 200000,00 грн.; копію заявки на надання юридичної допомоги за клієнтом ОСОБА_1 на загальну суму 20 000,00 грн., а також копію акту про надання юридичної допомоги від 22.06.2020 на загальну суму 20 000 грн.

Однак, в порушення вимог ст. 137 ЦПК України, Позивачем не надано доказів здійснення відповідних витрат на правничу допомогу саме в сумі 20 000 грн., оскільки платіжне доручення виконано на 200 000 грн, а тому витрати на правничу допомогу задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з необґрунтованістю.

Згідно приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Глухівський міськрайонний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення виготовлено 16 жовтня 2020 року.

Суддя С.А. Мазур