ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/642/20 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 351000000
У Х В А Л А

01 червня 2020 р. м.Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Костів О. З., Сташків Б. І.,

ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2019 року в цивільній справі за заявами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з заявами про визнання виданих 11 травня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом двох виконавчих листів, боржниками за якими вони є, такими, що не підлягають виконанню. В обґрунтування заяв вказали, що у виконавчих листах зазначено про набрання рішенням законної сили 31 жовтня 2018 року (в день винесення касаційним судом постанови за наслідками перегляду рішення в касаційному порядку) і строк пред`явлення виконавчих листів до виконання - до 1 листопада 2021 року, в той час як рішення суду набирає законної сили після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду і строк пред`явлення виконавчого листа до виконання відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» обчислюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Враховуючи те, що постановами приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області від 26 липня 2019 року відкрито виконавчі провадження за виданими судом виконавчими листами, а рішення суду апеляційної інстанції в справі, де вони були відповідачами, прийнято 04 листопада 2015 року, то станом на дату пред`явлення виконавчих листів до виконання сплив передбачений законом трирічний строк для їх пред`явлення до виконання, що є підставою для визнання їх такими, що не підлягають виконанню. Крім цього, у виконавчих листах не визначено, в якій саме частині судове рішення підлягає до виконання боржником ОСОБА_2 , а в якій ОСОБА_1 , не існує вказівки про солідарний обов`язок боржників виконувати судове рішення.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2019 року у задоволенні заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено (т. 4 а.с. 17-19).

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2019 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою визнано виконавчі листи, видані Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 11 травня 2019 року в справі № 607/11645/15 такими, що не підлягають виконанню (т. 4 а.с. 62-66).

Постановою Верховного суду від 29 квітня 2020 року касаційну скаргу Акціонерного товариства "Універсал Банк" задоволено частково. Постанову Тернопільського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року скасовано, а справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання наявності підстав для відкриття апеляційного провадження у справі (т. 4 а.с. 115-120).

Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції від 03 грудня 2019 року й направляючи справу на новий апеляційний розгляд зі стадії відкриття апеляційного провадження, Верховний Суд виходив з неправомірності відкриття апеляційним судом апеляційного провадження щодо ухвали, яка не може виступати самостійним об`єктом оскарження. При цьому, в своїй постанові від 29 квітня 2020 року посилався на неврахування судом апеляційної інстанції при вирішенні питання про наявність підстав для відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 висновку Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеного в постанові від 05 вересня 2019 року за результатами розгляду справи № 753/23412/17 щодо застосування положень п. 25 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, і як наслідок - на порушення судом апеляційної інстанції вимог п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

У відповідності до ч. 5 ст. 411 Цивільного процесуального кодексу України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених ст. 353 цього Кодексу.

Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 753/23412/17, (провадження № 61-44581сво18) зроблено висновок щодо застосування положень п. 25 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, згідно з яким відповідно до зазначеної норми ухвала суду щодо задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Разом з тим, тлумачення п. 25 ч. 1 ст. 353 ЦПК України дає підстави для висновку, що оскарження в апеляційному порядку ухвал про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, цією нормою закону не передбачено.

У відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подана на ухвалу суду, яка не входить до визначеного ч. 1 ст. 353 ЦПК України переліку ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду, тобто не може виступати самостійним об`єктом апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для повернення даної апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 258 ч. 1 п. 1; 259 ч.ч. 1, 2, 4, 5; 260 ч. 1; 261 ч. 2; 353 ч. 1; 357 ч. 5 п. 4, ч. 7; 389 ч. 1 п. 3; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2019 року повернути апелянтам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції в особі Верховного суду протягом 30 днів з дня складання.

Головуючий

Судді