головуючий у суді І інстанції Савлук Т.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про виправлення описки та арифметичної помилки. Вказувала, що ухвалюючи судове рішення в частині вимог допущена арифметична помилка щодо визначення розміру компенсації частини майна подружжя, та не зазначено технічні дані транспортних засобів.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року у задоволенні заяви про виправлення описки відмовлено.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою виправити арифметичну помилку допущену в рішенні.

Вказує, що суд першої інстанції не вірно порахував суму стягнення на її користь в якості компенсації за зменшення її частки в спільному сумісному майні подружжя, оскільки ОСОБА_1 отримала майна - транспортних засобів на суму 267 063,77 грн, а відповідач - ОСОБА_2 отримав транспортних засобів на суму 606 963,81 грн, а враховуючи, що загальна вартість транспортних засобів, що були предметом поділу, згідно висновку експерта складає 874 027,59 грн, тому компенсації підлягає сума 169950,02 грн, а не 72836,27 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступні об`єкти рухомого та нерухомого майна, а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 313», рік випуску 2010, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER T4», рік випуску 2001, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- автомобіль «ГАЗ 3302 418», рік випуску 2008, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

- колісний трактор «Т-25 А3 Володимирець», рік випуску 1984, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ;

- зернозбиральний комбайн «Sampo 500», рік випуску 1988, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 ;

- трактор «Т-25А Володимирець», рік випуску 1993, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на транспортні засоби:

- автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER T4», рік випуску 2001, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ринкова вартість 121 670, 24 гривні;

- автомобіль «ГАЗ 3302 418», рік випуску 2008, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , ринкова вартість 102 686, 37 гривні;

- колісний трактор «Т-25 А3 Володимирець», рік випуску 1984, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , ринкова вартість 42707, 16 гривень.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя залишено за ОСОБА_2 право приватної власності на транспортні засоби:

- автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 313», рік випуску 2010, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ринкова вартість 398831,87 гривень;

- зернозбиральний комбайн «Sampo 500», рік випуску 1988, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , ринкова вартість 153044, 67 гривень;

- трактор «Т-25А Володимирець», рік випуску 1993, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , ринкова вартість 55087, 27 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 72836, 27 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про виправлення описки та арифметичної помилки. Вказувала, що ухвалюючи судове рішення в частині вимог допущена арифметична помилка щодо визначення розміру компенсації частини майна подружжя, та не зазначено технічні дані транспортних засобів.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки, суд першої інстанції виходив із того, що в повному тексті рішення суду наведено правове обґрунтування та підстави для визначення розміру часток подружжя в сумі визначеній судом, в той же час не згода позивача з рішенням суду є підставою для його оскарження в апеляційному чи касаційному порядку.

На переконання колегії суддів такий висновок суду першої інстанції є помилковим.

Порядок виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні визначено ст. 269 ЦПК України, відповідно до якої суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Як роз`яснено в пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільних справах» вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає.

Питання про внесення виправлень може бути вирішено судом, що ухвалив рішення, як із власної ініціативи, так і за заявою осіб, які беруть участь у справі, і незалежно від того, чи виконано рішення, але в межах установленого законом строку, протягом якого воно може бути пред`явлено до примусового виконання. Внесення виправлень у судове рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, строком не обмежено.

Таким чином, під опискою слід розуміти зроблену судом механічну (мимовільну, випадкову) граматичну помилку в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у прописі, у розділових знаках, тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер.

Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає.

Як убачається із змісту рішення, предметом спору був поділ майна подружжя. Спільним майном подружжя було визнано одну квартиру та транспортні засоби.

Квартиру між сторонами було поділено шляхом визнання за кожним із подружжя права власності на 1/2 її частини.

Також судом було встановлено, що транспортні засоби - автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 313», рік випуску 2010, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER T4», рік випуску 2001, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; автомобіль «ГАЗ 3302 418», рік випуску 2008, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ; колісний трактор «Т-25 А3 Володимирець», рік випуску 1984, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 ; зернозбиральний комбайн «Sampo 500», рік випуску 1988, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 ; трактор «Т-25А Володимирець», рік випуску 1993, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , за часом їх набуття, відповідно до дати державної реєстрації транспортних засобів, придбані у період шлюбу, презумпцію спільності права власності на майно відповідачем не спростовано.

Транспортні засоби були поділені між подружжям шляхом виділення кожному із них конкретно визначеного транспорту та компенсації різниці у вартості.

Враховуючи обраний позивачем спосіб поділу спільного сумісного майна подружжя шляхом виділення кожного із подружжя транспортних засобів в натурі, суд першої інстанції, не виходячи за межі заявлених позовних вимог, виходив з рівності часток подружжя, однак вважав за можливе відступитись від визначеного позивачем варіанту поділу транспортних засобів, залишивши у власності відповідача автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 313», рік випуску 2010, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ринкова вартість 398831,87 гривень, який використовується відповідачем у здійсненні підприємницької діяльності, та стягнути з нього на користь позивача грошової компенсації в розмірі 72836, 27 гривень, яка складає різницю між загальною вартістю майна, яка виділяється позивачу - 267 063,77 гривень (включає вартість транспортних засобів -- автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER T4», рік випуску 2001, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ринкова вартість 121670, 24 гривні; автомобіля «ГАЗ 3302 418», рік випуску 2008, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , ринкова вартість 102 686, 37 гривні; колісного трактора «Т-25 А3 Володимирець», рік випуску 1984, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , ринкова вартість 42707, 16 гривень), та виділяється відповідачу - 606 963,81 гривні (включає вартість транспортних засобів - автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313», рік випуску 2010, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ринкова вартість 398831,87 гривень; зернозбирального комбайна «Sampo 500», рік випуску 1988, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , ринкова вартість 153044, 67 гривень; трактора «Т-25А Володимирець», рік випуску 1993, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , ринкова вартість 55087, 27 гривень.), такий варіант поділу майна подружжя на переконання суду першої інстанції відповідає інтересам кожного з подружжя та дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення.

На підставі висновку експерта судом першої інстанції було встановлено загальну вартість транспортних засобів, що є предметом поділу, яка складає 874 027,59 грн, отже на долю кожного з подружжя припадає майна на суму 437 013, 74 грн.

Виходячи із математичного розрахунку 437 013, 74 (доля кожного із подружжя) - 267 063,77(вартість виділеного позивачці майна)=169 949,97 (розмір компенсації). Аналогічно на таку ж суму (169 950,07) вартість виділеного відповідачеві майна (606 963,81) перевищує суму 437 013, 74 (долі кожного із подружжя).

Ураховуючи розбіжність у 10 копійок, колегія апеляційного суду вважає за можливе визначити суму компенсації у розмірі 169 950 грн.

Виходячи із вище викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача щодо допущення арифметичної помилки судом першої інстанції при обчисленні розміру компенсації, як різниці між вартістю виділеного позивачеві та відповідачеві майна.

При цьому такий розрахунок не суперечить мотивам, із яких виходив суд першої інстанції керуючись положеннями статей статті 364 ЦК України, відповідно до якої кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Також вирішуючи спір про поділ майна суд першої інстанції виходив із рівності часток подружжя.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення.

Таким чином, до повноважень суду апеляційної інстанції віднесено перегляд як ухвали суду першої інстанції про внесення виправлень у рішення, так і відмову у внесенні виправлень у рішення, та у разі незгоди із прийнятою ухвалою суду першої інстанції, постановлення свого судового рішення.

Враховуючи наведене колегія апеляційного суду вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу в частині відмови у задоволенні заяви про виправлення арифметичної помилки та прийняти нове судове рішення про задоволення заяви позивачки в частині виправлення арифметичної помилки щодо визначення розміру грошової компенсації у сумі 169950 грн, замість помилково зазначених 72836,27 грн.

Як роз`яснено в пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільних справах» після внесення виправлень чи арифметичних помилок текст рішення змінювати не можна, проте у виконавчому листі наводяться формулювання резолютивної частини рішення в тій редакції, яку воно отримало у зв`язку з постановленням відповідної ухвали.

Перевіряючи наявність підстав для виправлення рішення в частині визначення технічних характеристик транспортних засобів, які були предметом поділу, колегія апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо їх необґрунтованості, оскільки суд взагалі не встановлював таких характеристик, тому відсутні підстави для їх виправлення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвала суду першої інстанції щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення може бути оскаржена окремо від рішення суду в апеляційному порядку та не може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389 цього кодексу.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні заяви про виправлення арифметичної помилки та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про виправлення описки та арифметичної помилки задовольнити частково.

Виправити арифметичну помилку, зазначивши в рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 10 січня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 ) правильний розмір грошової компенсації в сумі 169950 гривень.

В решті ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба