Єдиний унікальний номер 341/1429/19
Номер провадження 2-о/341/14/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Юсип І. М.

при секретарі: Матейко О. С.

з участю учасників судового процесу:

представника заявниці Лотоцького Б. М.

представника заінтересованої особи Кучинського Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Галич цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Галицький районний сектор Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про встановлення факту постійного проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В:

14.08.2019р. ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою і просить ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бурштині, Галицького району, Івано-Франківської області в період з 07 жовтня 1971 року по ІНФОРМАЦІЯ_3.

З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2019 року, дана справа передана для розгляду судді Юсип І.М.

14.02.2020р. представник заявниці - Лотоцький Б. М. уточнив заявлені вимоги, відповідно до яких просять суд ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_2 є колишньою громадянкою Російської Федерації та 07.08.2015 року отримала посвідку на постійне проживання в Україні, на підставі довідки з комунального підприємства «Житловик» від 12.03.2015 року №661, у якій повідомляється про те, що її бабуся ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 13.11.1991 року проживала на території України з 07.10.1971 року по ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заявнику - ОСОБА_2 потрібно встановити факт постійного місця проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент 24.08.1991 року на території України для набуття громадянства України.

Родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується тим, що у свідоцтві про народження ОСОБА_4 (мати заявниці) - ОСОБА_3 записана як матір ОСОБА_4. Після одруження, ОСОБА_4 своє дошлюбне прізвище змінила на ОСОБА_4. ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Отже, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала в Україні, а саме: у м. Бурштині з 07.10.1971 року по день смерті. Просить заяву задовольнити. Встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення, служить реалізацією права набуття громадянства України ОСОБА_2

Представник заявника - адвокат Лотоцький Б. М. в судовому засіданні підтримав заяву, просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заяву визнав та не заперечив щодо її задоволення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердив, що бабуся ОСОБА_2 - ОСОБА_3 дійсно проживала у м. Бурштині з 1984 року. Приблизно 3-4 роки тому вона померла.

Заслухавши учасників судового процесу, показання свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії посвідки постійного проживання, виданої 07.08.2015 року - ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає у АДРЕСА_1 (а.с.4). Яка, згідно копії свідоцтва про народження (переклад з російської на українську) серії НОМЕР_1 від 25 квітня 1989 року - ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася у м. Сургут, Тюменської області, республіка РРФСР. Батьки: ОСОБА_6 (росіянин) та ОСОБА_4(українка) (а.с.8, 9).

Згідно копії свідоцтва про народження (переклад з російської на українську) серії НОМЕР_2 від 14.10.1957 року - ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_4 у м. Подюга, Коноського району, Архангельської республіки. Батьки: матір: ОСОБА_3 (а.с.6,7).

01.10.1988 року укладено шлюб між ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 Після реєстрації одруження прізвище дружини: ОСОБА_4 (копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 01.10.1988 року, а.с.10, 11).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 15.02.2013 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Бурштині померла ОСОБА_3 (а.с. 12).

Відповідно до довідки, виданої комунальним підприємством «Житловик» № 661 від 12.03.2015 року ОСОБА_3 була зареєстрована в АДРЕСА_2 з 07.10.1971 року та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).

Згідно копії довідки Виконавчого комітету Бурштинської міської ради № 388 від 31.01.20 року підтверджується, що до дня смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована і проживала у АДРЕСА_2 з 07.10.1971 року. До 24.08.1991 року вона проживала на території, яка стала територією України відповідно до ЗУ «Про правонаступництво України» (а.с.32)

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, що постійно проживали на території України, станом на 24 серпня 1991 року, а також особи, які проживали на території України, станом на 13 листопада 1991 року і не були громадянами інших держав.

За змістом Указу Президента України № 215/2001 від 27 березня 2001 року, зазначений факт має бути підтверджено відповідним рішенням суду.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року, проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону, особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України, станом на 24 серпня 1991 року.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України,у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, повинно бути зазначено докази, що підтверджують факт.

Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Факт проживання ОСОБА_3 (бабусі заявниці) на території України, станом на 1991 рік, підтверджується довідкою Виконавчого комітету Бурштинської міської ради Івано-Франківської області № 388 від 31.01.20 року (а.с.32).

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Листом Верховного Суду України, від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України, або набрання чинності Законом, від 18 січня 2001 року «Про громадянство України», є підставою для оформлення належності до громадянства України, відповідно до Закону України «Про громадянство України».

Для встановлення факту належності до громадянства України, залежно від підстав цього встановлення, предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України, станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України, станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України, станом на 24 серпня 1991 року, або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала, станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України» також Указом Президента України, від 27 березня 2001 рок,у № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд вважає, що прийняття рішення про встановлення факту постійного проживання бабусі заявниці - ОСОБА_3 на території України не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття заявницею громадянства України. Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, потрібних для отримання заявником ОСОБА_2 громадянства України у встановленому законом порядку.

Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України, від 27 березня 2001 року № 215 та у відповідності до норм Закону України «Про громадянство України», вказане рішення разом з іншими документами є підставою для отримання заявницею громадянства України.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне їй для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України до 24.08.1991 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.5, 6, 10, 81, 263-265, 315-319, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Галицький районний сектор Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (бабусі заявниці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2) до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого рішення суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальний строк, визначений ст. 354 ЦПК України для апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя:І. М. Юсип