Справа № 454/727/17 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/1971/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
УХВАЛА

19 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою представників ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21 травня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно,-

встановив:

В провадженні Львівського апеляційного суду знаходиться справа за апеляційною скаргою представників ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на рішення Сокалського районного суду Львівської області від 21 травня 2020 року.

Провадження за даною апеляційною скаргою відкрито ухвалою Львівського апеляційного суду від 22.09.2020.

Крім цього, апеляційну скаргу на рішення Сокалського районного суду Львівської області від 21 травня 2020 року подав ОСОБА_4 , яка ухвалою від 04 вересня 2020 року залишена без руху.

Оскаржуваним рішенням Сокалського районного суду Львівської області від 21 травня 2020 року, з врахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 27.05.2020, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задоволено частково.

Визнано спільним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 84,76% житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 42/100 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 58/100 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 8575 грн. 36коп судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 6722 грн. 03коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 4691 грн. 13коп. судового збору.

15.10.2020 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення зустрічного позову про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, щляхом накладення арешту на будинковолодіння на АДРЕСА_1 та заборони ОСОБА_4 здійснювати капітальні будівельні роботи навколо та у спірному будинковолодінні, в тому числі пов`язані з його реконструкцією, які приведуть до його істотної зміни, до набрання рішенням у цій справі законної сили.

Заяву обґрунтовує тим, що в час, коли ОСОБА_1 не мала доступу до спільного майна їхнього подружжя (автомобілі, інші товари), ОСОБА_4 здійснював відчуження цього майна в користь третіх осіб, не в інтересах подружжя та без згоди ОСОБА_1 .

Таким чином, у ОСОБА_1 є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 зробить аналогічно із спірним майном, а саме у незаконний спосіб здійснить його відчуження, проведе реконструкцію чи інші капітальні роботи, що може призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відтак, розгляд заяви здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи, доводи клопотання про забезпечення позову приходжу таких висновків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У преамбулі постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У п. 4 вказаної Постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставність заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст. 12 ЦПК України.

Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питання про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог, як за первісним так і за зустрічними позовами, є житловий будинок та господарські будівлі і споруди, які розташовані на АДРЕСА_1 , при цьому вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 зводяться до визнання за останньою права власності в цілому на зазначене нерухоме майно.

Таким чином, житловий будинок та господарські будівлі і споруди, стосовно яких заявник просить вжити заходи забезпечення, є предметом спору, що свідчить про майновий характер спору.

Відповідно до ст. 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Зважаючи на те, що докази вилучення чи обмеження в цивільному обороті житлового будинку та господарських будівель і споруд, які розташовані на АДРЕСА_1 , як об"єкту цивільних прав, відсутні, відтак ризик відчудження зазначеного майна є постійним.

Підставою застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту, заявник зазначає виключити можливість позивачу ОСОБА_4 вчиняти дії щодо відчуження спірного майна.

В свою чергу, згідно рішення виконавчого комітету Жвирської селищної ради Львівської області від 18.12.2012 № 166 «Про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 » право власності за спірний житловий будинок оформлено за ОСОБА_1 та видано свідоцтво про право власності (т. 1 а.с. 2).

Таким чином, вимога заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно з метою унеможливлення його відчуження ОСОБА_4 до задоволення не підлягає, оскільки останній не є власником такого майна, відтак можливість відчужити таке та інші належні до нього господарські будівлі та споруди, у нього відсутня.

В свою чергу, згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується і такимспособом, як заборона вчиняти певні дії.

Згідно висновку експертів № 8005-8012 від 11.09.2019 ринкова вартість нерухомого майна становить 1269316 грн. (т. 2 а.с. 20).

На даний час в апеляційному порядку оскаржується рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21 травня 2020 року про визнання за сторонами права власності на відповідні частки, з врахуванням експертного висновку щодо вартості та реконструкції спірного майна, тому будь які дії ОСОБА_4 щодо реконструкції чи проведення інших будівельних дій можуть ускладнити виконання можливого рішення суду, оскільки призведуть до зміни спірного майна, відтак заява ОСОБА_2 в цій частині знайшла своє підтвердження, відтак заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, шляхом заборони ОСОБА_4 здійснювати будь які будівельні роботи навколо та у спірному будинковолодінні, в тому числі пов`язані з його реконструкцією.

При цьому, враховую те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а учасники справи не позбавляються права користування майном, тому вказаний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження їх прав.

Також, забезпечення позову у такий спосіб не вплине на права і обов`язки осіб, які не є учасниками даної.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

При цьому, обов`язок суду застосувати зустрічне забезпечення передбачений лише у випадках, встановлених у ч. 3 ст. 154 ЦПК України, тому підстави для застосування зустрічного забезпечення у даній справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_4 здійснювати будь які будівельні роботи навколо та у житловому будинку, господарських будівлях та спорудах на АДРЕСА_1 , в тому числі пов`язані з його реконструкцією.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Копію ухвали направити учасникам справи, а також для виконання до Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Строк пред`явлення ухвали до примусового виконання - три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст ухвали складений 19 жовтня 2020 року.

Суддя А.В. Ніткевич