Справа №944/2691/20
Провадження №2/944/1261/20
УХВАЛА

/про залишення без руху/

12.06.2020 року м.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Швед Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту, накладеного на майно в межах виконавчого провадження,-

в с т а н о в и л а:

11.06.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту, накладеного на майно в межах виконавчого провадження.

Вивчивши матеріали позовної заяви, слід прийти до наступного.

Позивачем пред`явлено вимогу у порядку позовного провадження цивільного судочинства, однак між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами ст.ст.447-453 ЦПК України.

Відповідно до ст.446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами в такій справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», боржник не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

Заява про зняття арешту з майна подається до відділу державної виконавчої служби, яким відкрите виконавче провадження та накладено арешт на майно, однак з матеріалів справи не вбачається чи звертався позивач до Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції із такою заявою. У разі відмови Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції від скасування арешту, ОСОБА_1 вправі оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця в порядку ст.447 ЦПК України.

Крім цього, згідно ч.2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

З матеріалів позовної заяви не вбачається яким судом винесено рішення, на виконання якого були відкриті виконавчі провадження №36697127, №18921649 та № НОМЕР_1 , в межах яких накладено арешт на майно ОСОБА_1 .

Крім цього, позивач не надав доказів того, що належне йому арештоване майно знаходиться на території Яворівського районного суду Львівської області, а згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження неможливо встановити місцезнаходження майна, відтак не вдається встановити на якій підставі ОСОБА_1 звернувся з позовом саме до Яворівського районного суду Львівської області.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру поданою фізичною особою судовий збір сплачується в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.).

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з позовної заяви даний спір містить вимоги немайнового характеру. При подачі заяви позивачами сплачено судовий збір за одну позовну вимогу немайнового характеру в розмірі 840 грн. 80 коп., однак не сплачений судовий збір за решту позовних вимог немайнового характеру.

Згідно з ч.1,2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п?яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З урахуванням наведеного вище вважаю, що подану позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Відповідно до Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» розділ ХII «Прикінцеві положення» Цивільно процесуального кодексу України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з урахуванням змін, внесених Постановами КМ України №239 від 25 березня 2020 року, №291 від 22 квітня 2020 року та №343 від 04 травня 2020 року, №392 від 20 травня 2020року) на усій території України з 12 березня 2020 року до 22 червня 2020 року встановлено карантин.

З урахуванням вказаних положень законодавства, у разі отримання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк дії визначений ст.185 ЦПК України продовжено до закінчення такого карантину, та не може бути меншим ніж строк дії карантину, пов"язаного із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Західного Міжрегіонального управлдіння Міністерства юстиції, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного Міжрегіонального управлдіння Міністерства юстиції про скасування арешту, накладеного на майно в межах виконавчого провадження -залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі отримання позивачем ухвали в період дії карантинних заходів недоліки позовної заяви підлягають усуненню у десятиденний строк з дня закінчення карантинних заходів, запроваджених нормативними актами України.

В разі невиконання вимог даної ухвали у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Швед Н.П.