Провадження №2/359/1095/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

01 червня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказали на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За час свого життя ОСОБА_4 заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також його дружина ОСОБА_1 . Незважаючи на це, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок. Тому позивачі просять визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності по 1/3 частині на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали пред`явлений позов та просили суд його задовольнити.

В свою чергу, ОСОБА_3 надав до суду заяву, якою підтримав у повному обсязі пред`явлений позов та просив суд його задовольнити, а розгляд справи провести за його відсутності.

Представник Вишеньківської сільської ради Бориспільського району у судове засідання не з`явився. Натомість сільський голова Кулинич Т.Г. направив до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглядати справу без участі представника сільської ради та при вирішенні спору покладається на думку суду.

Заслухавши пояснення позивачів та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред`явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім`я, серії НОМЕР_1 (а.с.9).

За час свого життя ОСОБА_4 заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є його дружина ОСОБА_1 , а також діти: дочка ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.10) та копіями свідоцтва про народження, виданих на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.15,18).

У відповідності до ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подати заяву про прийняття спадщини.

З копії спадкової справи №634/2005, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальною конторою, щодо майна померлого ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.43).

Крім цього, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вважаться такими, що прийняли спадщину в силу ч.4 ст.1268 ЦК України.

Як вбачається з довідки №1306 від 18 вересня 2019 року, виданої Вишеньківською сільською радою Бориспільського району, будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_4 Рік побудови житлового будинку - 1993 року (а.с.21).

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 .

Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов`язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця - ОСОБА_4 виникло право власності на вказаний будинок.

У відповідності до положення ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1399/02-31 від 04 вересня 2019 року, №1083/02-31 та №1084/02-31 від 02 жовтня 2019 року, вбачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за номером АДРЕСА_1 Оскільки, позивачами не надано оригіналу правовстановлюючого документа на зазначений житловий будинок (а.с.52-54).

Враховуючи те, що позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , проте оформити своє право на спадщину не можуть у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Тому суд, вважає за допустиме визнати за позивачами в порядку спадкування за законом право власності по 1/3 частці на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташовується в АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.392, ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1273 ЦК України, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду - 04 червня 2020 року.

Суддя: В.В. Журавський