Єдиний унікальний номер 219/3241/16-ц
Номер провадження 22-ц/804/2865/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 219/3241/16-ц

Номер провадження 22-ц/804/2865/20

13 жовтня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Никифоряка Л.П., Новікової Г.В.

учасники справи:

позивач: Акціонерне Товариство Комерційного банку «ПриватБанк»

представник позивача: Крилова Олена Леонідівна

відповідач: ОСОБА_1

представник відповідача: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

- за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства Комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2020 року, повний текст якого складено суддею Погрібною Н.М. в м. Костянтинівка в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 03 червня 2020 року о 11 годині 35 хвилин, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

До Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернулося Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що що ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 19 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач, в порушення умов договору та вимог діючого законодавства, своєчасно не надав банку кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами, внаслідок чого станом на 29.02.2016 року має заборгованість 18 972,16 грн. заборгованість за кредитом; 43964,68 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1650,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 штраф(фіксована складова), 3229,34 грн. штраф (процентна складова).

У зв`язку з вищезазначеним, просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 68 316,18 грн. за кредитним договором № б/н від 13.12.2010 року, яка складається з наступного: 18 972,16 грн. заборгованість за кредитом; 43964,68 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1650,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 штраф (фіксована складова), 3229,34 грн. штраф(процентна складова).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

03 червня 2020 року рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача:

- заборгованость за кредитним договором б/н від 13.12.2010 року у розмірі 18 972,16 грн. ( вiсiмнадцять тисяч дев`ятсот сiмдесят двi гривнi 16 копiйок);

- судовий збір у розмірі 382,68 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись з вказаним рішенням, представник Акціонерного Товариства Комерційного банку «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги позивача в цій частині у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Вважає рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог прийнятим без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відповідачем було підписано довідку про умови кредитування, в якій було зазначено базову відсоткову ставку за користування кредитом, порядок нарахування пені, тобто, вона є належним доказом.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

27 серпня 2020 року від адвоката Гуревича Р.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому він просить рішення суду першої інстанції залишити без змін та зазначає, що ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається (а.с.59-61).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В апеляційному суді справа розглядається, відповідно до ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, то відповідно до статті 367 ЦПК України законність рішення в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Відповідач та Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, уклали кредитний договір у вигляді анкети-заяви № б/н від 13.12.2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка підписана сторонами.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачу кредитну картку, однак, останній не виконав взятих на себе зобов`язань, не сплатив у встановлений строк суму основного боргу, а тому, станом на 29.02.2016 року має заборгованість 68 316,18 грн., яка складається з наступного: 18 972,16 грн. заборгованість за кредитом; 43964,68 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1650,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 штраф (фіксована складова), 3229,34 грн. штраф(процентна складова).

Судом також було зазначено, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Тарифів та Витягом з Умов відповідачка ознайомилася і погодилася, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Як встановлено судом, відповідач зареєстрований у м. Бахмут (раніше м. Артемівськ) Донецької області, яке відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 року та від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. За таких обставин, суд вважає, що відповідач звільняється від сплати неустойки.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведеності заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, боргу, пені, комісії та штрафів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 20.03.2012 року процентна ставка не зазначена. Заява, підписана сторонами, не містить умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Положення частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, застосувати до вказаних правовідносин неможливо, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк». Позивач не надав суду доказів, що саме ці Умови та правила були чинними на момент виникнення спірних правовідносин (20.03.2012 року).

Вказаний висновок ґрунтується на позиції зазначеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

За таких обставин, без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічна позиція висловлена постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі №754/8077/18-ц (№ 61-8669св19).

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 позивач повідомив споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Аналогічний висновок міститься в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Апеляційний суд не приймає до уваги долучену до апеляційної скарги Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна GOLD Light» (дата підписання 25.01.2011 року, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка її підписала, не зазначено), оскільки вона не є належним доказом домовленості сторін щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії та штрафних санкцій, оскільки зазначена довідка містить умови кредитування за договором № SAMDN1120, тоді як в анкеті-заяві не зазначено номер договору, а в розрахунку заборгованості, які надані позивачем, спірним є договір №б/н. Таким чином, немає достатніх підстав вважати, що надана довідка про умови кредитування має відношення саме до спірної анкети-заяви.

Таким чином, доводи позивача про незаконність судового рішення є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, позивачем не надано.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками з ухваленням нового рішення немає.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства Комерційного банку «Приватбанк»

залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Г.В. Новікова

Л.П. Никифоряк