У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2020 Справа №607/16896/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря Лобач І., заявника ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, відповідно до якої просить видати обмежувальний припис на строк до 6 місяців стосовно ОСОБА_2 , яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити наближатись на 50 м. до місця проживання навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , а саме: місце навчання доньки заявниці: Тернопільська загальноосвітня школа 1-3 ступенів №24 (місто Тернопіль вул.Живова,30), місце реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , місце проживання батьків ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, заборонити ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заява мотивована тим, що вона проживала однією сім`єю із ОСОБА_2 з травня 2019 року по січень 2020 року. У січні 2020 року шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , яке видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ). Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 почав систематично вчиняти протиправні дії по відношенню до заявниці, її батьків та її малолітньої дитини, які полягають у наступному: приниження, переслідування, залякування, погрози заподіяння тілесних ушкоджень , погрози вбивством, знищенням майна. У зв`язку з цим ОСОБА_1 неодноразово зверталася до правоохоронних органів, що підтверджується відповідними відповіддями. У зв`язку з наведеним просить видати обмежувальний припис ОСОБА_2 строком на 6 місяців з відповідними заборонами.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису та призначено її до судового розгляду.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала з підстав у ній наведених, просить задовольнити у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих на те суду причин, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 проживала із ОСОБА_2 однією сім`єю та перебувала з ним у шлюбі з травня 2019 року по січень 2020 року.

Відповідно до інформації Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області від 06.03.2020 року №1416 встановити будь-які фактичні дані, які б підтверджували причетність щодо вчинення ОСОБА_2 протиправних дій стосовно ОСОБА_1 не виявилося можливим. З метою недопущення в подальшому протиправних дій щодо ОСОБА_1 ОСОБА_2 винесено ТЗП АА 134315 від 24.02.2020 року із забороною в будь-який спосіб контактувати із заявником строком на 5 діб з 24.02.2020 року по 29.02.2020 року.

Як вбачається з відповіді Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області від 01.09.2020 року №5343, підстав для внесення відомостей до ЄРДР по заявах ОСОБА_1 щодо вчинення колишнім чоловіком ОСОБА_1 - ОСОБА_2 домашнього насильства стосовно заявника ОСОБА_1 немає.

Відповідно пункту третього частини першої ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 6 ч.1 ст.1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

За пунктом дев`ятим частини першої ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно із пунктом першим частини першої ст.4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів сьомого та восьмого частини першої ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

В силу вимог частини другої ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Проаналізувавши матеріали даної справи, оцінивши та дослідивши докази, які надані сторонами, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису не підлягає до задоволення, оскільки обґрунтовуючи заяву, заявник вказує, що вона зверталася у військову прокуратуру Тернопільського гарнізону із повідомленням щодо протиправних дій ОСОБА_2 , за результатами якого зареєстроване кримінальне провадження за ст.129 КК України, однак не додає до заяви будь-яких документів чи інших доказів щодо результатів такого звернення.

Крім того, до заяви ОСОБА_1 долучила скріншоти повідомлень, які як стверджує остання, їй надсилає ОСОБА_2 , однак жодних доказів того факту, що її колишній чоловік ОСОБА_2 використовує номери мобільних телефонів НОМЕР_2 , НОМЕР_3 із яких направлялись повідомлення - не надала.

Натомість, у заяві ОСОБА_1 , адресованій ТВП ГУНП в Тернопільській області, про вчинення правопорушень з боку ОСОБА_2 заявниця зазначає, що останній використовує у своїй протиправній діяльності інші номери мобільного телефону та наводить їх перелік, серед яких відсутні дані про вищевказані номери із яких направлялись повідомлення заявниці.

Окрім цього, судом не встановлено факту притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст.173-2 КУпАП чи до інших видів відповідальності за вчинення домашнього насильства, зокрема по відношенню до ОСОБА_1 , а також не встановлено та заявницею не доведено факту причетності ОСОБА_2 до вчинення протиправних дій, зокрема психологічного насильства щодо заявниці ОСОБА_1 про які остання зазначає у свої заяві .

Таким чином, проаналізувавши заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису та її підстави, долучені до заяви письмові докази та заслухавши пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити за недоведеністю обставин наведених в обґрунтування видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_2 та взяття його на профілактичний облік органами національної поліції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265, 350-1 - 350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заявник : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич