_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/209/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.10.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Кирикової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,
заінтересована особа Департамент соціальної та сімейної політики
Одеської обласної державної адміністрації,
про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:
Заявник - ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт перебування ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 та 20 грудня 1987 року у зоні відчуження при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції.

Заявник посилається на те, що в період з 14 липня 1988 року по 15 серпня 1988 року він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції. ОСОБА_1 , являється ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 1 категорії, має інвалідність 2 групи безстроково, в результаті захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Так, у 1987 році, ОСОБА_1 посилається на те, що був призваний на військові збори, які проходили у військовій частині НОМЕР_1 . Разом з ним на збори Київським РВК були призвані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . До в/ч НОМЕР_1 , яка приймала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і знаходилась біля населеного пункту «Зелений Мис» заявник прибув «15» грудня 1987 року та його було призначено начальником продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 .

Всіх новоприбулих офіцерів 16 грудня 1987 року було доставлено у м. Чорнобиль для ознайомлення з місцями виконання роботи. Згідно наказу командира частини Гаджиєва, ОСОБА_1 прибув у В.О. «Комбінат» де і залишив зразок свого підпису для документів.

17 грудня 1987 року ОСОБА_1 разом із начальником штабу частини, замполітом частини та замполітом 4 роти прибув у м. Чорнобиль одним автомобілем. Завданням ОСОБА_1 було здати у В.О. «Комбінат» відомості на отримання талонів харчування для працюючих у зоні відчуження. У В.О. «Комбінат» працювали цивільні особи, які запропонували отримати талони на харчування перед новим роком раніше. Тому ОСОБА_1 їх забрав 20 грудня 1987 року, виїхавши у м. Чорнобиль автобусом разом з бригадою, старшим якої був ОСОБА_2 .

На якій підставі дані факти не відображені в архівній довідці у якості конкретизації днів безпосереднього перебування у м. Чорнобиль заявника саме в ці дні, останньому не відомо.

Також заявник стверджує, що його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС зафіксовано у військовому квітку, в особливих відмітках якого вказано, що з 15 грудня 1987 року по 1 березня 1988 року виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-кілометровй зоні, що підтверджуються довідкою військової частини НОМЕР_1 , згідно із якою, з 15 грудня 1987 року по 1 березня 1988 року, був безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених пунктом 8 Постанови Ради Міністрів СРСР від 5 червня 1986 року, які надають право на державну пенсію, на пільгових умовах, довідкою Київського РВК від 24.12.1990 року, витягом з особової справи №14306 Київського РВК м Одеси, експертним висновком причинного зв`язку хвороби з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Зазначені обставини, як стверджує заявник необхідні йому для підтвердження його статусу ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки за наслідком його звернення та недостатності вищевказаних днів, листом Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації від 24.01.2020 року йому було відмовлено, що стало підставою для звернення до суду з цією заявою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 06.07.2020 року вказану заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

У судове засідання заявник не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву в якій заяву підтримав, просив суд задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності.

Представник заінтересованої особи - Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак на електронну скриньку суду надійшла заява від представника про розгляд справи за його відсутності, в якій одночасно зазначено, що представник не заперечує проти розгляду заяви.
З урахуванням заяв учасників процесу про розгляд справи за їх відсутності, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі в судовому засіданні 12.10.2020 року.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши документи наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що заявник - ОСОБА_1 був призваний на військові збори, які проходили у військовій частині НОМЕР_1 та з 15 грудня 1987 року по 1 березня 1988 року був призначений на посаду начальника продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується відповідним записом в військовому квитку серії НОМЕР_2 , виданому 24.11.1981 року.

ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації з заявою про надання права на встановлення статусу ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕМ.

Однак, листом від 24.01.2020 року за №П-76/0/32-20-6-2547 ОСОБА_1 відмовлено в заміні посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, оскільки загальна кількість днів (18 днів) перебування в зоні відчуження у 1988 році зазначена у довідці не надає права на встановлення статусу ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС.

Також у вказаному листі, заявникові роз`яснено, що останній має право на звернення до суду з відповідною заявою про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення в порядку ст. 256 ЦПК України.

На підставі викладеного, заявник звернувся до суду з цією заявою, оскільки встановлення факту перебування заявника в зоні ліквідації наслідків аварії на АЕС необхідно заявнику для оновлення статусу ліквідатора наслідків аварії та заміні посвідчення учасника ліквідації 1 категорії.

Згідно із ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.2 ст. 315 ЦДК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно зі ст. 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно зі ст. п. 5 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями.

Згідно зі ст. п. 1 ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Визначення категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій. Для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі доказів наданих до суду, судом встановлено наступне.

Згідно довідки галузевого державного архіву Міністерства оборони України №51/1/12338 від 16 вересня 1999 року, вбачається, що ОСОБА_1 в період з 15 грудня 1987 року по 01 березня 1988 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, також в довідці вказані дні виїзду в зони (на об`єкти, населенні пункти): м.Чорнобиль: лютий 4,8,9,10,12,13,14,17,21,25, с. Тереки: лютий 11,15,16,18,22, м. Прип`ять: лютий 19,20,24.

На звернення до Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації заявнику надана відповідь від 24.01.2020 про те, що загальна кількість перебування, в зоні відчуження у 1988 році - 18 днів, оскільки в вищевказаній довідці не вказані дні: 16, 17 та 20 грудня 1987 року в місті Чорнобиль.

Факт приймання участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції заявника саме в період з 15 грудня 1987 року по 1 березня 1988 року підтверджується матеріалами справи, а саме: довідка військової частини НОМЕР_1 , згідно із якою, з 15 грудня 1987 року по 1 березня 1988 року, був безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених пунктом 8 Постанови Ради Міністрів СРСР від 5 червня 1986 року, які надають право на державну пенсію, на пільгових умовах; довідкою Київського РВК від 24.12.1990 року; витягом з особової справи №14306 Київського РВК м Одеси; експертним висновком причинного зв`язку хвороби з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

До суду надано заяву, складену ОСОБА_2 24.09.2020 року, справжність підпису на якій посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., зареєстрована в реєстрі за №5141.

Відповідно до вказаної заяви, ОСОБА_2 підтвердив, що підтверджує той факт, що з 15.12.1987 року по 01.03.1988 року був призваний на військові збори, відповідно до наказу №60, які провів у військовій частині № НОМЕР_1 , яка знаходилась на той час в районні селища «Зелений мис», приймала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. ОСОБА_2 підтвердив, що разом з ним, згідно вказаного наказу було призвано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 засвідчив, що 16.12.1987 року його та інших офіцерів було доставлено до м. Чорнобиль для ознайомлення з місцем роботи кожного підрозділу. В той період їх відвозили у зону відчуження до м. Чорнобиль регулярно. 20 грудня 1987 року ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 з ними прибув автобусом військової частини дол. ч. Чорнобиль по службових справах.

ОСОБА_2 засвідчив, що на той час не всі виїзди зазначались у табелі та не вся інформація відображалась у особистих справах, що призвело у невідображені інформації в архівних довідках. ОСОБА_2 підтвердив, що зі змістом закону про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань ознайомлений.

Також судом встановлено, що відповідно до архівної довідки галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/11806 від 27.10.2015 року, ОСОБА_2 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАСЕ у період з 15.12.1987 року (наказ №349) по 01.03.1988 року (наказ №60). Днями виїзду зазначені, у тому числі: грудень 16, 18, 20.

До суду, заявником надано заяву, складену ОСОБА_4 24.09.2020 року, справжність підпису на якій посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., зареєстрована в реєстрі за №5140.

У заяві, ОСОБА_4 підтвердив, що познайомився з ОСОБА_1 на військових зборах 15.12.1987 року в військовій частині НОМЕР_1 , яка знаходилась на той час в районі селища «Зелений мис», яка приймала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, де він займав посаду замполіту 4 роти, а ОСОБА_1 був начальником продовольчої служби частини. В 16-18 числах грудня 1987 року, ОСОБА_4 підтвердив, що був разом з начальником штабу частини та замполітом частини на нарді політвідділу. Політвідділ знаходився у м. Чорнобиль, разом з ними в автомобілі з військової частини в місто Чорнобиль по службовим справам їздив ОСОБА_1

ОСОБА_4 також засвідчив, що на той час не всі виїзди зазначались у табелі та не вся інформація відображалась у особистих справах, що призвело у невідображені інформації в архівних довідках, а також одночасно підтвердив, що зі змістом закону про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань ознайомлений.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
При викладених обставинах, дослідивши надані докази, у суду не виникає сумнівів, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, а саме 16, 17 та 20 грудня 1987 року в місті Чорнобиль, що відноситься до зони відчуження, у зв`язку з чим, суд вважає заяву обґрунтованою та підлягаючою до задоволення.

Керуючись ст.ст. 77, 81, 293, 294, 315 ч.1, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа: Департамент соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації (місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити юридичний факт, а саме факт приймання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , особистої участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції, а саме 16, 17 та 20 грудня 1987 року в місті Чорнобиль, що відноситься до зони відчуження.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.