Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«27» травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Глинської Д.Б.

з участю секретаря с/з Лань М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту з нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (після реорганізації - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якій просить суд постановити рішення, яким зняти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , який був накладений державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції на підставі постанови №2288 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06 жовтня 2004 року, реєстраційний номер обтяження №1398067.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що йому, ОСОБА_1 , на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

В листопаді 2019 року від нотаріуса йому стало відомо, що його квартира перебуває під арештом на підставі постанови №2288 від 06.10.2004, яка видана державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Львові Карпин В.З.

У грудні 2019 року він отримав відповідь з Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львів ГТУЮ у Львівській області, в якій повідомляється про те, що арешт накладено на підставі постанови №2288 від 06.04.2004, однак матеріали виконавчого провадження знищенні за терміном зберігання. Проте виконавцем не вчинено дій щодо зняття накладеного арешту на майно при закінченні вказаного виконавчого провадження.

Обтяження у вигляді арешту майна, яке належить йому на праві власності, створює перешкоди у здійсненні ним права володіти, користуватися та розпоряджатися вищезазначеним майном, та майбутнім майном, яке він збирається успадкувати після смерті сина ОСОБА_2 .

Він, ОСОБА_1 , не має будь-якої інформації, на підставі чого Шевченківським ВДВС районного управління юстиції у м. Львові було накладено арешт на його квартиру.

Вважає, що арешт, який накладений державним виконавцем на його квартиру, є безпідставним, оскільки у Шевченківському ВДВС м. Львова відсутні документи, які б стверджували наявність підстав для його накладення. У зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом з метою захисту свого порушеного права.

Ухвалою суду від 28 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У визначений в ухвалі від 28 грудня 2019 року строк від відповідача відзив не надійшов.

В судове засідання, яке було призначено на 27 травня 2020 року о 11.30 год., позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, місце та дату розгляду справи. Однак, у канцелярію суду були подані заяви позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_3 , з яких вбачається, що вони просять розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, у канцелярію суду поступила заява державного виконавця Сеньківа А.М., з якої вбачається, що він просить розглянути справу за його відсутності та при постановленні рішення покладається на розсуд суду.

У відповідності до ст.247 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на квартиру (будинок) від 19.02.1998 (а.с.5).

З копії листа №1886/01-16 Першої львівської державної нотаріальної контори від 13.12.2019 вбачається, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладений ВДВС Шевченківського району управління юстиції 06.10.2004 на підставі постанови №2288, що була зареєстрована Першою львівською державною нотаріальною конторою 21.10.2004 (реєстраційний номер обтяження: 1398067) (а.с.9).

З відповіді №В-4/55741 Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 23 грудня 2019 року на заяву позивача ОСОБА_1 вбачається, що згідно з інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт на підставі постанови №2288 від 06.04.2004. Матеріали виконавчого провадження знищені за терміном зберігання відповідно до п. 9.9 порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби №2274/5 від 25.12.2008 за терміном зберігання. Згідно з даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 23 грудня 2019 року на виконанні у відділі не перебуває жодних виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_1 (а.с.10).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону).

Згідно з ч 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Скориставшись своїм правом, позивач просить зняти арешт з майна, оскільки це унеможливлює реалізацію його прав як власника.

Нормами ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що арешт майна був накладений на підставі постанови №2288 від 06.10.2004, яка видана державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Львові Карпин ОСОБА_4 З., а виконавче провадження на даний час на виконанні не перебуває, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача як власника даного майна на володіння, користування та розпорядження ним, суд вважає правильним здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом звільнення його з-під арешту.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,80,81, 259,263,264,265,280-282 ЦПК України, ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321, 328 ЦК України, ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який був накладений державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції на підставі постанови №2288 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06 жовтня 2004 року, реєстраційний номер обтяження №1398067.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Учасники процесу:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), , адреса: м. Львів, вул. Котлярська, 6.

Суддя Д. Б. Глинська