Провадження №6/932/514/20
У Х В А Л А

17.12.2020 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Лукінова К.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2010 року у справі №2-6834/2010, -

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла поштою заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2010 року у справі №2-6834/2010. У своїй заяві просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувати вказане заочне рішення від 14 грудня 2010 року.

Заявник вказує, що про існування рішення суду їй стало у грудні 2020 року, після отримання повістки про розгляд заяви про видачу дублікату виконавчого листа за вищевказаним заочним рішенням.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зазначена заява має бути залишена без розгляду, через пропуск строку звернення до суду.

Так, на аркуші справи №26 знаходиться опис вкладення кур`єрської доставки «УКРПОШТА» від 18.02.2013 року про відправлення копії заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року.

Відповідно до повідомлення Р 49 2, що знаходиться в матеріалах справи №2-6834/20 під номером 27 про вручення ОСОБА_2 копії заочного рішення, вона отримала його особисто 26.02.2013 року.

Відповідно до положень ст. 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення і учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до положень ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Таким чином, ще в 2013 році відповідач була обізнана про ухвалене заочне рішення від 14 грудня 2010 року у відношенні неї та мала можливість звертатися до суду із запитами, заявами щодо надання інформації про рух справи (у разі неотримання судових викликів), а також мала змогу знайомитись з матеріалами справи.

Таким чином, відсутні поважні причини для поновлення відповідачу строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення та в задоволенні заяви про поновлення строку слід відмовити.

Відмовляючи в поновленні строку, судом врахована практика Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13), по якій Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Так, відповідач не наводить в своїй заяві про поновлення строку будь-яких поважних причин, чому більше семи років відповідач (обізнаність якого, про наявність в суді справи та заочного рішення, підтверджена наявними в матеріалах справи доказами) не здійснювала жодних дій щодо ознайомлення з заочним рішенням суду та подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Посилання відповідача, що відповідач не знав про винесене рішення, недостатньо для поновлення строку на подачу заяви про скасування заочного рішення, в контексті Правової позиція ВСУ від 16.11.2016 р. у справі № 6-2469цс16, оскільки відповідач була обізнана про наявність в суді справи проти неї.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, а саму заяву про перегляд заочного рішення залишити без розгляду з огляду на положення ст. 126 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 126,127,284 ЦПК України

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення від 14.12.2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 14.12.2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя К.С. Лукінова