ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2020 року м. Харків

Справа № 621/3103/19

Провадження № 22-ц/818/2851/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 ,

Відповідач: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та додаткових витрат,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 адвоката Божка Дениса Олександровича на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 16 березня 2020 року, постановлену суддею Шаховою В.В., та на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 16 березня 2020 року, ухвалене суддею Шаховою В.В.,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 в інтересах дочки ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , в якому просила суд:

стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою і до припинення дочкою навчання;

стягнути з відповідача на свою користь разово, 1/2 частину додаткових витрат, понесених позивачем, в сумі 10 580 грн 00 коп. за навчання дочки, за період з 19.08.2017 по 01.10.2019 та 8087 грн 50 коп. за проживання дочки в гуртожитку, за період з 29.08.2017 по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 є студенткою 3 курсу денної форми навчання з оплатою вартості навчання на договірних засадах. В зв`язку з навчанням, вона несе витрати на навчання доньки, проживання у гуртожитку, харчування, проїзд. Відповідач коштів на її утримання не надає, хоча має таку можливість. Крім того, зазначає, що оскільки згідно з договором від 19.08.2017 № 16-6/17 за навчання доньки сплачено 21 160 грн, а за її проживання у гуртожитку за період з 29.08.2017 по 01.10.2019 16 175 грн, то з посиланням на ст. 185 СК України, вона має право стягнути з відповідача разово половину цих понесених додаткових витрат.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16 березня 2020 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача, разово, Ѕ частини додаткових витрат, понесених позивачем в сумі 10 580 грн 00 коп. за навчання дочки, за період з 19 серпня 2017 року до досягнення ОСОБА_2 повноліття та 8 087 грн 50 коп. за проживання дочки в гуртожитку, за період з 29 серпня 2017 року до досягнення ОСОБА_4 повноліття закрито.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що зазначені позовні вимоги були предметом розгляду у справі № 621/2502/17, за результатами якого було ухвалено рішення, яке набрало законної сили. Посилання представника позивача на ту обставину, що у справі № 621/2502/17 позивач просила стягувати додаткові витрати щомісячно, а по справі, що розглядається одноразово, тобто предмети позову є різними, судом відхиляються, оскільки позивач в обох справах обґрунтовував позовні вимоги з посиланням на ст. 185 СК України, яка охоплює як фінансування додаткових витрат наперед, так і їх покривання після фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 16 березня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з 21.10.2019 і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_2 23-річного віку. В іншій частині позовних вимог в задоволенні позову відмовлено. Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки спір між сторонами виник з приводу додаткових витрат, які понесла позивач на повнолітню доньку ( з урахуванням ухвали суду щодо часткового закриття провадження по справі), то норма статті 185 СК України не розповсюджується на спірні правовідносини. Інших обґрунтувань, які б надавали позивачу право на стягнення заявлених сум позов не містить та представником позивача у судовому засіданні не наведено. Враховуючи потреби ОСОБА_2 , можливостей батька, відсутності його заперечень щодо позовних вимог про визначення аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-х річного віку позов є обгрунтованим.

Не погоджуючись з вказаними ухвалою та рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 адвокат Божко Д. О. звернувся з апеляційними скаргами, в яких просить скасувати вказане рішення в частині залишених без задоволення позовних вимог та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю; ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

Судом необгрунтовано були відхилені доводи позивача про те, що у справі № 621/2502/17 позивач просила стягувати додаткові витрати щомісячно, а у справі, що розглядається - одноразово, тобто предмети позову є різними. Судом було незаконно відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи уточнюючої довідки, якою підтверджується сума щомісячних платежів за проживання ОСОБА_2 у гуртожитку. Ані відповідачем, ані представником відповідача не було заявлене клопотання про закриття провадження у справі.

29 квітня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою, в якій повідомив суд про те, що він визнає позов та згоден оплачувати додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_2 , що пов`язані з оплатою її навчання та проживання у гуртожитку, а також сплачувати аліменти на утримання доньки до закінчення її навчання в 1/6 частині від його заробітку. Справу просив розглянути за його відсутності.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині залишених без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат, тому в іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 1987 року по 2009 рік.

Згідно зі свідоцтвом про народження батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 17).

Відповідач працює у ФОП ОСОБА_5 електрозварювальником (а.с. 46).

Згідно з довідкою № 8075 від 01.10.2019 ОСОБА_2 є студенткою ІІІ курсу 6 факультету денної форми навчання Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», термін закінчення навчання червень 2021 року (а.с. 25).

ОСОБА_2 зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з 04.09.2017, що підтверджується довідкою від 06.09.2019 Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» (а.с. 23).

Довідками вищенаведеного навчального закладу від 02.10.2019 № 17-956 та від 01.10.2019 № 14-282:19 підтверджується, що за навчання ОСОБА_2 за період з 01.09.2017 по 01.10.2019 було сплачено 21 160 грн, а за проживання в гуртожитку з 29.08.2017 по 01.10.2019 16 175 грн (а.с. 23-24).

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У п. 20 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення сином (донькою) віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, діюче сімейне законодавство не передбачає стягнення додаткових витрат на утримання повнолітніх дітей.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що ст.185 СК України не передбачає стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, але закриваючи провадження та відмовляючи у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат не роз"єднав періоди, за які позивач раніше просила стягнути додаткові витрати і за які просить стягнути зараз.

Зі змісту рішення Зміївського райсуду Харківської області від 26 січня 2018 року вбачається, що позивач зверталась до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину починаючи з 1 вересня 2017 року в сумі 1000 грн щомісячно до її повноліття. Свої позовні вимоги вона обгрунтовувала тим, що вона несе додаткові витрати сплачуючи за навчання дочки 750 грн на місяць та за гуртожиток, в якому дочка з 24.04.2017 року стала власницею однієї кімнати і сплачує за неї 650 грн на місяць.

В задоволенні позову про стягнення додаткових витрат було відмовлено, оскільки зазначені позивачем витрати не є додатковими в розумінні ст.185 СК України.

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь разово, 1/2 частину додаткових витрат, понесених нею в сумі 10 580 грн 00 коп. за навчання дочки за період з 19.08.2017 по 01.10.2019 та 8087 грн 50 коп. за проживання дочки в гуртожитку за період з 29.08.2017 по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на це, ухвала суду про закриття провадження у справі і рішення суду в оскаржуваній частині про відмову у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат підлягають зміні в частині мотивів із зазначенням інших періодів.

Так, в ухвалі про закриття провадження у справі , слід зазначити про закриття провадження у справі за період з 1 вересня 2017 року по день повноліття дочки ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки позивач раніше просила стягнути додаткові витрати з 1 вересня 2017 року в сумі 1000 грн щомісячно до її повноліття.

В оскаржуваній частині рішення суду про відмову у задоволенні позову про стягнення додаткових витрат за навчання слід відмовити за період з 19 серпня 2017 року по 1 вересня 2017 року і з 13 грудня 2018 року по 1 вересня 2019 року та за проживання в гуртожитку з 13 грудня 2018 року по 1 вересня 2019 року, оскільки в даній справі позивач просила стягнути додаткові витрати за навчання дочки за період з 19.08.2017 по 01.10.2019 та за проживання дочки в гуртожитку за період з 29.08.2017 по 01.10.2019.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно частин 1,4 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідач ОСОБА_3 визнав позов, який суперечить закону, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для задоволення позову немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду по суті справи, зводяться лише до переоцінки доказів і незгоди з рішенням суду.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 адвоката Божка Дениса Олександровича задовольнити частково.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 16 березня 2020 року змінити в її мотивувальній та резолютивній частині.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат за навчання та проживання у гуртожитку за період з 1 вересня 2017 року по день повноліття дочки ІНФОРМАЦІЯ_3 -закрити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 16 березня 2020 року в оскаржуваній частині - змінити в його мотивувальній та резолютивній частині.

В задоволенні позову про стягнення додаткових витрат за навчання за період з 19 серпня 2017 року по 1 вересня 2017 року і з 13 грудня 2018 року по 1 вересня 2019 року та за проживання в гуртожитку з 13 грудня 2018 року по 1 вересня 2019 року - відмовити.

В іншій частині рішення суду не переглядалося.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук