Дата документу 16.12.2020 Справа № 310/7036/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/3356/20 Головуючий у 1-й інстанції: Черткова Н.І.
Є.У.№ 310/7036/17 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суду у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2020 року, постановлену за результатами подання заступника начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ткалі Д.О. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ткаля Д.О. звернулася до суду з поданням про надання дозволу на проникнення до нежитлового приміщення ангару та будівель, та споруд ангару, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що на виконанні у Бердянському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться зведене виконавче провадження (АСВП 38524784) про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь фізичних осіб суми боргу.

Державний виконавець вказав, що при перевірці майнового стану боржника було встановлено, що за боржником зареєстровано сільськогосподарську техніку, а саме: трактор колісний, Беларус-892, 2016 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_1 та комбайн зернозбиральний NEW HOLLAND CS 660, 2006 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_2 . При виїзді на територію було встановлено, що вказане рухоме майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , також на цій території знаходиться ангар, який використовується ОСОБА_1 для зберігання врожаю зернових культур. Дана територія огороджена парканом, вільний доступ відсутній. Згідно витягу з реєстру прав власності дана територія належить на праві приватної власності попередньому боржникові за виконавчим провадженням, померлому ОСОБА_3 , спадщину після смерті якого прийняли за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у рівних частках. Свідоцтво про право на спадщину до теперішнього часу боржниками не отримано, майно у встановленому законом порядку не зареєстровано.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2020 року задоволено подання заступника начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ткалі Д.О. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння.

Надано дозвіл на проникнення до нежитлового приміщення ангару та будівель, та споруд ангару, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання заступника начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ткалі Д.О.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що звернення до суду державного виконавця із поданням було передчасним, оскільки відсутні правові підстави для надання такого дозволу, судом першої інстанції не було надано оцінки таким обставинам: заявник не надав жодних доказів вжиття ним всіх можливих заходів для виконання рішення суду про стягнення боргу з боржника; заявник не надав жодних доказів про повідомлення боржника про дату, час і місце проведення виконавчих дій; заявник не надав жодних доказів того, що боржником вчинялись будь які перешкоди у проведенні виконавчих дій. Вказані обставини залишились поза увагою суду і свідчать про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення подання державного виконавця. Крім того, суд першої інстанції на думку апелянта не встановив співвідношення розміру боргу та вартості майна боржника. А також скаржник вказав на невідповідність подання державного виконавця нормам ЦПК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції суддю-доповідача, представника боржника ОСОБА_1 , обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Всьтановлено, що на виконанні у Бердянському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться зведене виконавче провадження (АСВП 38524784) про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як правонаступників ОСОБА_3 на користь фізичних осіб грошових коштів, до складу якого входять:

- виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1/0808/466/2012 від17.04.2013, виданого Жовтневим районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 300 000,00 грн.;

- виконавче провадження з виконання виконавчого лист №1/0808/466/2012 від 14.04.2013, виданого Жовтневим районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суми боргу у розмірі 300 000,00 грн.;

-виконавче провадження з виконання виконавчого листа №310/13455/13-ц від 25.06.2014, виданого Бердянським міськрайонним судом запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми боргу 1529972,42 грн.

-виконавче провадження з виконання виконавчого листа №310/13455/13-ц від 25.06.2014, виданого Бердянським міськрайонним судом запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми боргу судового збору в розмірі 3441,00 грн.

-виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 310/7036/17 від 29.01.2019, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судового збору в сумі 365,46 грн.

-виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 310/7036/17 від 19.01.2019, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 коштів у розмірі 73 093,78 грн., що складається з 3% річних у розмірі 12342,22 грн. та інфляційних витрат у розмірі 60751,56 грн.,

-виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 310/7029/17 від 12.09.2019, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 користь ОСОБА_4 грошової заборгованості в сумі 28954 грн. - 3% річних, 306 696,78 грн. - інфляційних витрат, а всього 335 651 грн., з кожного по 167 825 грн.

-виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 310/7029/17 від 12.09.2019, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судових витрат в розмірі 8391 грн., з кожного по 4195 грн.

Державним виконавцем Ткалею Д.О. судові надані письмові докази на підтвердження дотримання в процесі виконання зведеного виконавчо провадження (АСВП 38524784), вимог ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме дотримання черговості звернення на майно боржників.

При перевірці майнового стану боржника було встановлено, що за боржником зареєстровано сільськогосподарську техніку, а саме: трактор колісний, Беларус-892, 2016 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_1 та комбайн зернозбиральний NEW HOLLAND CS 660, 2006 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_2 . При виїзді на територію встановлено, що дане рухоме майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , також на цій території знаходиться ангар який використовується ОСОБА_1 для зберігання врожаю зернових культур. Дана територія огороджена парканом, вільний доступ відсутній.

Згідно витягу з реєстру прав власності дана територія належить на праві приватної власності попередньому боржникові за виконавчим провадженням, померлому ОСОБА_3 .

Відповідно до ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12.12.2014 (справа № 310/2273/14-ц) спадщину померлого ОСОБА_3 прийняли за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у рівних частках.

Встановлено, що свідоцтво про право на спадщину до теперішнього часу боржниками не отримано, майно у встановленому законом порядку не зареєстровано.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець вживає всіх можливих заходів для виконання рішення, однак, боржник доступу до нежитлового приміщення ангару та будівель, та споруд ангару, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , 62г не надає, здійснити перевірку майнового стану за вказаною адресою немає можливості, що є перешкодою для виконання рішення суду.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку з огляду на таке.

Згідно з положенням статті 1 Закону України "Про виконавче провадження"виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Як зазначено у статті 30 Конституції України, статті 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною першою статті 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Матеріали справи не містять доказів про те, що боржники ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 були обізнані про намір державного виконавця вчинити будь-які виконавчі дії, відповідні процесуальні документи виконавчого провадження не були вручені останнім.

Крім того, матеріали справи не містять і доказів ухилення боржників від виконання рішення суду, недостатня кількість на рахунках боржників грошових коштів не свідчать про таке.

Отже, при відсутності доказів безпідставного перешкоджання боржником доступу до приміщення для опису його майна при примусовому виконання виконавчих листів, при відсутності доказів того, які саме дії були виконані державним виконавцем для знаходження іншого належного боржнику майна, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про задоволення такого подання.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та передчасно задовольнив подання державного виконавця про примусове проникнення до приміщення.

За вказаних обставин оскаржувана ухвала суду на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у задоволенні подання заступника начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ткалі Д.О. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2020 року у цій справі скасувати та прийняти постанову такого змісту.

У задоволенні подання заступника начальника Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ткалі Д.О. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2020 року.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська