Справа № 234/6715/18
Провадження № 2/234/109/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

судді Марченко Л.М.,

за участю секретаря Коваленко Н.Є.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (третя особа - ОСОБА_4 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ спільного сумісного майна, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

14.03.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання сторін однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрацію шлюбу в період з 02.11.2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнання придбаної 14.01.2006 року на ім`я ОСОБА_3 трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 та грошових заощаджень в розмірі 7000 доларів США спільним сумісним майном сторін,

поділ вказаного майна, визнавши за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру по АДРЕСА_2 , а за ОСОБА_3 - на гроші в розмірі 7000 доларів США.

Після надходження в порядку ст.187 ч.6 ЦПК України інформації про зареєстроване місце проживання відповідача судом 19.06.2018 року була постановлена ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкриття провадження у справі.

За заявою позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову від 20.06.2018 року, яка послалася на наявність в Краматорському міському суді цивільної справи №234/1549/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, в рамках якого судом була постановлена ухвала про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , з метою забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 за даним позовом ухвалою суду від 20.06.2018 року також було накладено арешт на вищевказану квартиру.

За заявою ОСОБА_4 від 28.08.2018 року у підготовчому засідання ухвалою суду від 28.08.2018 року останнього залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що у цивільній справі №234/1549/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу ціна позову складає 186 231,39 грн., тобто є значною. З метою забезпечення позову ОСОБА_4 та вжиття заходів для забезпечення можливого подальшого виконання судового рішення в рамках вищевказаної справи 03.03.2018 року було накладено арешт на квартиру ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . З огляду на вказане, суд в даній справі №234/6715/18 зазначив, що у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 судове рішення прямо вплине на права кредитора ОСОБА_4 , оскільки унеможливить виконання в майбутньому рішення суду в справі №234/1549/18, якщо таке рішення буде прийнято на користь позивача. На підставі наведеного суд задовольнив заяву ОСОБА_4 та залучив його в даній справі як третю особу.

29.01.2019 року третя особа ОСОБА_4 надав письмові пояснення щодо позову.

Відповідач ОСОБА_3 відзиву на позовну заяву не надав.

Ухвалою суду від 29.01.2019 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до розгляду у судовому засіданні по суті.

07.03.2019 року позивачка ОСОБА_1 надала відповідь на пояснення третьої особи.

У судовому засіданні 08.04.2019 року судом була постановлена ухвала про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що у відповідності до ст.206 ч.4 ЦПК України суд вважає необхідним відмовити у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_3 позову ОСОБА_1 та продовжити судовий розгляд справи з проведенням повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та дослідження доказів, оскільки визнання відповідачем позову може привести до порушення прав та інтересів іншої особи - третьої особи ОСОБА_4 , позовні вимоги якого у цивільній справі №234/6715/18 забезпечені шляхом накладення арешту на спірну квартиру, розташовану у АДРЕСА_2 , на яку в даній справі претендує позивачка ОСОБА_1 .

В ході судового розгляду судом були вислухані вступні промови сторін та третьої особи (їх представників), показання свідків позивачки, досліджені письмові докази.

Так, представник позивачки ОСОБА_2 показав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1981 року, розірвали шлюб в 1991 році. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5. З часом колише подружжя примирилися та з 02.11.2005 року та по 25.04.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, під час яких 14.01.2006 року на ім`я ОСОБА_3 була придбана трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Поділ майна (зазначеної квартири) між сторонами відбувся 25.04.2017 року, коли відповідач ОСОБА_3 під розписку отримав від ОСОБА_1 гроші в сумі 7000 доларів США в рахунок своєї Ѕ частки у спільному сумісному майні, у зв`язку з чим вищевказана квартира повинна була бути перереєстрована на ОСОБА_1 , однак відповідач відмовляється йти до нотаріуса. Вказані дії сторони вчинили до моменту договору позики - 07.06.2017 року, за якою ОСОБА_4 висуває позов про стягнення боргу до ОСОБА_3 . Дізнавшись, що ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_3 та судом був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_2 , позивачка ОСОБА_1 була змушена захищати свої права та інтереси та звернулася з даним позовом до суду. Дії позивачки ОСОБА_1 спрямовані виключно на захист своїх майнових прав та остання не має на меті будь-які фіктивні дії. Просить позов задовольнити, встановивши факт спільного проживання ОСОБА_7 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрацію шлюбу в період з 02.11.2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_7 трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та грошові заощадження в сумі 7000 доларів США, поділити вказане майно, визнавши за ОСОБА_1 право приватної власності на зазначену квартиру, а за ОСОБА_3 - на грошові кошти в сумі 7000 доларів США, які були ним отримані під розписку 25.04.2017 року.

Позивачка ОСОБА_1 підтримала свій позов та показання представника.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позову не заперечував, зазначивши, що дійсно після припинення офіційного шлюбу згодом вони з ОСОБА_1 примирилися та проживали у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу у період з 02.11.2005 року по 25.04.2017 року у квартирі позивачки по АДРЕСА_1 . Мали спільний бюджет та спільне господарство, їздили на заробітки. В цей період ними за спільні кошти 14.01.2006 року була придбана трикімнатна квартира по АДРЕСА_2 , право власності на яку оформлено на нього. На весні 2017 року вони знову посварилися та вирішили поділити вказану квартиру. Позивачка передала йому 7000 доларів США в рахунок його Ѕ частки за вказану квартиру та хотіла, щоб він переоформив право власності на квартиру на неї, однак він запропонував переоформити свою частку на їх спільну доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5, яка фактично користувалася цією квартирою. З цього приводу у них виникло непорозуміння, у зв`язку з чим він відмовився піти до нотаріуса. Він дійсно отримав грошову компенсацією своєї частки від позивачки ОСОБА_1 та не заперечує проти задоволення позову. Вважає, що його боргові зобов`язання перед ОСОБА_4 , які виникли вже після придбання ним квартири та припинення фактичних шлюбних відносин з ОСОБА_1 , не мають ніякого відношення до його спору, що виник з позивачкою.

У судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5 вважав позовні вимоги необґрунтованими, оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_2 була придбана ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто після розірвання ним шлюбу з ОСОБА_1 , що сталося за рішенням Краматорського міського суду від 13.12.1991 року. Як відомо ОСОБА_4 сторони після розірвання шлюбу не проживали разом та не мали спільного бюджету та господарства, та даний позов ОСОБА_1 у змові з ОСОБА_3 спрямований на виведення нерухомого майна, за рахунок якого можуть бути задоволені майнові претензії ОСОБА_4 про стягнення боргу з ОСОБА_3 в загальній сумі 185909,26 грн., про стягнення якої прийнято заочне рішення Краматорського міського суду від 15.01.2020 року у справі №234/2704/18.

Представник зазначив, що суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин повинен враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З цього приводу представник навів суть рішень, що були ухвалені Верховним судом у постановах від 06.03.2019 року по справі №317/3272/16-ц (провадження №61-156св17), від 22.10.2018 року по справі №645/1528/17 (провадження №61-30545св18), від 03.07.2019 року по справі №369/11268/16-ц (провадження №14-260цс19), в яких надавалася оцінка спірним правовідносинам по суті аналогічним даним та Верховним судом наводилися наступні висновки:

«Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.»,

«…правильним є висновки апеляційного суду, що виниклий спір порушує права та інтереси ОСОБА_10, оскільки позбавлення позивача права власності на майно унеможливлює виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 суми боргу. Апеляційний суд обґрунтовано відмовив в позові про поділ майна подружжя в обраний позивачем, з урахуванням наявності обтяження, яке зареєстроване у відповідному порядку на майно, яке є предметом поділу між сторонами…».

Представник третьої особи ОСОБА_5 зазначив, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом одразу після ухвали суду про арешт майна у справі за позовом ОСОБА_4 , відомості про який внесені до Державного реєстру. Вважає, що позов ОСОБА_1 , за яким остання шляхом вимог про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_3 та пропонуванням суду розписки про отримання останнім від позивачки 7000 доларів США в рахунок поділу майна претендує на цілу квартиру по АДРЕСА_2 , а не на Ѕ частку, фактично спрямований на виведення цієї квартири, належної боржнику ОСОБА_3 з-під забезпечення фінансового зобов`язання перед ОСОБА_4 .

Також вважає, що надані позивачкою докази та представлені свідки не доводять позовних вимог, оскільки свідки чітко не означили факт спільного проживання сторін, а бачили їх разом інколи, наприклад на дні народження у доньки.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши показання сторін, представника позивачки, представника третьої особи, а також свідків -

ОСОБА_8 , яка у судовому засіданні показала, що знайома з колишнім подружжям ОСОБА_7 приблизно 20 років, у зв`язку з чим дуже добре їх знає, неодноразово бувала у них в гостях, їх донька ОСОБА_9 хрестила її дитину, у зв`язку з чим вона підтримує близькі стосунки з вказаними особами та підтверджує, що у період з 2005 року по квітень 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали як одна сім`я, але без реєстрації шлюбу. Останні раніше були в офіційному шлюбі, потів розлучилися, а коли пізніше знову зійшлися, то вже не стали вдруге реєструвати шлюб, перебували у фактичних шлюбних відносинах. В квартирі по АДРЕСА_2 проживала ОСОБА_9 , батьки часто разом приходили до неї в гості, де вона бачила останніх. Вони поводилися як подружжя. Також зустрічала їх разом на ринку, де вони купували продукти, на сімейних святах, під час прогулянки до парку та виїзду на природу. Приблизно у 2005 році зустрічала ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під час придбання золотих прикрас. На початку 2017 року між останніми стався конфлікт з приводу вищевказаної квартири, після чого останні припинили спільне проживання однією сім`єю,

ОСОБА_10 , яка у судовому засіданні показала, що сторони по справі доводяться їй батьками. Вона вийшла заміж у 2003 році, має малолітню доньку. Її батьки припинили офіційний шлюб у 1991 році, але згодом помирилися та з 2005 року стали проживати у фактичних шлюбних відносинах у квартирі позивачки по АДРЕСА_1 . Останні мали спільний бюджет, матір ОСОБА_1 приватний підприємець, батько ОСОБА_3 займався продажем золотих виробів. На спільні кошти батьки у 2006 році придбали трикімнатну квартиру по АДРЕСА_2 , де разом робили ремонт, купували побутову техніку, килими. Була думка оформити право власності під час купівлі квартири на неї ( ОСОБА_10 ), однак за порадою адвоката, щоб уникнути в майбутньому претензій її чоловіка на цю квартиру, оскільки час перебування у шлюбу був ще незначний, від цієї ідеї відмовилися. Оскільки матір ОСОБА_1 , залишивши передоплату за квартиру, тимчасово уїхала по роботі до Москви, то купівлі-продаж квартири по АДРЕСА_2 оформили на батька ОСОБА_3 . Після ремонту цієї квартири в ній стала проживати виключно вона (свідок) разом зі своєю сім`єю, а батьки продовжували проживати у фактичних шлюбних відносинах по АДРЕСА_1 по квітень 2017 року. На весні 2017 року між ними стали виникати сварки та непорозуміння, у зв`язку з чим вони вирішили розстатися. ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 7000 доларів США за його частку в спільно придбаній квартирі по АДРЕСА_2 , однак останній відмовився переоформити право власності на позивачку, оскільки вважав, що його частка повинна відійти до неї (свідка). Між нею та матір`ю спорів з приводу зазначеної квартири не мається,

ОСОБА_11 , яка у судовому засіданні показала, що проживає по сусідству від позивачки по АДРЕСА_3 . Вона підтримує дружні стосунки з ОСОБА_1 , їх сусідами по тамбуру, добре знає ОСОБА_3 . Оскільки неодноразово бувала у ОСОБА_1 в гостях, то підтверджує, що останні проживали разом як одна сім`я по АДРЕСА_1 у період з 2005 року по квітень 2017 року,

ОСОБА_12 , яка у судовому засіданні показала, що знає ОСОБА_7 приблизно з 1980 року, з тих пір, коли її чоловік та ОСОБА_3 разом проходили військову службу в армії. З огляду на близькі та давні стосунки вона підтверджує, що навіть після припинення офіційного шлюбу ОСОБА_7 з 2005 року продовжували проживати у фактичних шлюбних відносинах у квартирі позивачки по АДРЕСА_1 , разом вели свій домашній побут, купували необхідні речі та продукти, подарунки для дочки, займалися бізнесом з продажу золотих виробів. В січні 2006 року сторони придбали квартиру по АДРЕСА_2 , яка через тимчасовий від`їзд у справах ОСОБА_1 була оформлена на ОСОБА_3 . Проблем з цього приводу не виникало, в цій квартирі проживала їх донька ОСОБА_10 ,

дослідивши надані письмові докази -

- копії свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 07.07.1992 року,

- копію свідоцтва про реєстрацію ФОП ОСОБА_1 , копію її трудової книжки, довідку податкової інспекції,

- довідку про склад сім`ї, довідки про реєстрацію сторін, акт від 01.03.2019 року про не проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 з січня 2006 року по теперішній час,

- копію довідки Краматорського БТІ про реєстрацію 14.02.2006 року права власності ОСОБА_3 на квартиру по АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.2006 року,

- копію вищевказаного договору, посвідченого в нотаріальному порядку,

- акт комітету мікрорайону №4 Краматорської міської ради від 24.04.2018 року, згідно якому разом з ОСОБА_1 , зареєстрованою у АДРЕСА_1 , фактично постійно проживав її колишній чоловік ОСОБА_3 у період з 2005 року по квітень 2017 року, що підтвердили наведені в акті свідки,

- копії документів на ім`я ОСОБА_3 щодо поліпшення житлових умов по АДРЕСА_1 у період, заявлений як період проживання сторін у фактичних шлюбних відносинах,

- фототаблицею, що наочно демонструє спільне життя, проведення свят ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у заявлений в позові період, добре ставлення один до одного (перебувають поряд один з одним, тримають один одного в обіймах, тривають в раках онуків тощо),

- засвідченою копією розписки від 25.04.2017 року, згідно якій ОСОБА_3 підтверджує, що отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7000 доларів США в рахунок поділу між ними спільного сумісного майна - квартири по АДРЕСА_2 та грошових заощаджень, у зв`язку з чим зобов`язується переоформіть право власності на зазначену квартиру на ОСОБА_1 протягом п`яти днів,

- звіти про оцінку нерухомого майна,

а також надані представником третьої особи письмові докази в обґрунтування його позиції -

- копію позову ОСОБА_4 від 02.03.2018 року до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, копію боргової розписки від 07.06.2017 року, копію ухвали про забезпечення позову у справі №234/2704/18 шляхом накладення арешту на майно боржника ОСОБА_3 - квартиру по АДРЕСА_2 , інформацію з Державного реєстру щодо вищевказаного обтяження, копію заочного рішення Краматорського міського суду від 15.01.2020 року у справі №234/2704/18, яким частково задоволено позов ОСОБА_4 та на користь останнього з ОСОБА_3 стягнуто суму боргу, проценти та інші складові, судові витрати всього в сумі 185909,26 грн., вказане рішення набрало законної сили 17.02.2020 року, копію виконавчого листа та копію постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2020 року,

вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.315 ч.1 п.5 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ст.3 ч.2 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно ст.3 ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

На підставі досліджених письмових доказів та показань допитаних у судовому засіданні свідків, представлених позивачкою, підтверджується факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 02.11.2005 року по 25.04.2017 року, оскільки були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, реалізовували в спільних інтересах взаємні права та обов`язки, зокрема з побутових питань, придбання майна, речей, продуктів харчування, проведення дозвілля, стосунків з родичами тощо. Даний факт не заперечується самім відповідачем. Встановлення даного факту має юридичне значення для позивачки, оскільки з цього випливають її вимоги про визнання майна, придбаного під час спільного проживання, спільним сумісним та його поділу відповідно до положень СК України.

Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст.70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Аналогічні положення закріплені у ст.ст.328,368, 372 ЦК України.

Судом встановлено, що під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу ними 14.01.2006 року була придбана трикімнатна квартира по АДРЕСА_2 , право власності на яку оформлено на відповідача ОСОБА_3 . Вказана квартира була придбана за спільні кошти та в інтересах сім`ї, оскільки за взаємною згодою сторін надана для проживання їхній сторін ОСОБА_13 . У зв`язку з припиненням сімейних відносин ОСОБА_7 прийняли рішення про поділ спільного сумісного майна - вищевказаної квартири та грошових заощаджень в сумі 7000 доларів США, відповідно до якого 25.04.2017 року ОСОБА_3 отримав зазначені грошові кошти в рахунок грошової компенсації його Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на квартиру, у зв`язку з чим право власності на квартиру потрібно було переоформити в нотаріальному порядку на ОСОБА_1 . Однак в подальшому ОСОБА_3 відмовився від нотаріального посвідчення договору про поділ майна (квартири), що у сукупності з претензіями третьої особи ОСОБА_4 на спірну нерухомість стало підставою звернення позивачки з даним позовом до суду. Проти задоволення позовних вимог відповідач не заперечує, підтвердивши вищевказану домовленість з приводу поділу майна та факт отримання в рахунок своєї частки зазначених грошових коштів.

На підставі наведеного суд вважає, що трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 та грошові заощадження в розмірі 7000 доларів США, які станом на 25.04.2017 року становлять за курсом НБУ 186716 грн., слід визнати спільною сумісною власністю сторін ОСОБА_7 , та поділити зазначене майно, визнавши за ОСОБА_1 право власності на вказану квартиру, а за ОСОБА_3 - право власності на вказані грошові заощадження, які були отримані останнім відповідно до розписки від 25.04.2017 року.

Суд не приймає до уваги заперечення представника третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5 стосовно спільної домовленості ОСОБА_7 , спрямованої на уникнення сплати боргу боржником ОСОБА_3 та виконання судового рішення, оскільки навівши в ухвалі суду від 02.09.2019 року про зупинення провадження у справі з посиланням на ст.251 ч.1 п.6, ст.263 ч.ч.1-4 ЦПК України, правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 06.03.2019 року по справі №317/3272/16-ц (провадження №61-156св17), від 22.10.2018 року по справі №645/1528/17 (провадження №61-30545св18), від 03.07.2019 року по справі №369/11268/16-ц (провадження №14-260цс19), такі обставини, як те, що -

позивачка ОСОБА_1 заявляє про перебування з відповідачем ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах з 02.11.2005 року по 25.04.2017 рік, під час яких на ім`я ОСОБА_3 була придбана спірна квартира 14.01.2006 року. Від моменту укладення правочину позивачка не заявляла про свої права на квартиру протягом 12-ті років та лише 14.05.2018 року звернулася до суду з даним позовом. Посилаючись на позасудовий поділ майна позивачкою надана розписка про отримання ОСОБА_3 грошей в сумі 7000 доларів США, яка датована 25.04.2017 року, відповідно до якої відповідач зобов`язався протягом 5-и днів з моменту написання розписки переоформіть спірну квартиру на позивачку. Однак позов ОСОБА_1 поданий лише після висування кредитором ОСОБА_4 вимог до ОСОБА_3 про стягнення боргу та накладення судом 03.03.2018 року арешту на спірну квартиру. Вказаний арешт є офіціальним обтяженням, а саме 13.03.2018 року проведена його державна реєстрація. Таким чином питання поділу майна між сторонами виникло з урахуванням наявності обтяження, яке зареєстроване у відповідному порядку на майно, яке є предметом даного поділу,

вказані доводи суду були визнані необґрунтованими, а зупинення провадження безпідставним, постановою Донецького апеляційного суду від 26.11.2019 року.

На підставі ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з прийняттям рішення про задоволення позову, з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.10,17,18,263,265,273,315, 351,352,354 ЦПК України, ст.ст.3, 60, 63, 69, 70, 71 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (третя особа - ОСОБА_4 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ спільного сумісного майна, визнання права власності, задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 02.11.2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступне майно:

- трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 ,

- грошові заощадження в розмірі 7000 доларів США, що станом на 25.04.2017 року еквівалентно 186716 грн. (сто вісімдесят шість тисяч сімсот шістнадцять гривень 00 коп.)

Поділити майно,

визнавши за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 ,

визнавши за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 ) право власності на грошові заощадження в розмірі 7000 доларів США, що станом на 25.04.2017 року еквівалентно 186716 грн. (сто вісімдесят шість тисяч сімсот шістнадцять гривень 00 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1224,40 грн. (одну тисячі двісті двадцять чотири гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Данний строк продовжується на строк дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 18.05.2020 року, повний текст рішення виготовлений 27.05.2020 року.

Суддя Краматорського міського суду Л. М. Марченко