Провадження № 2/638/3733/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Рижикової В.Г.,

за участю представника позивача Анікіной К.Є.,

представника відповідача Цимбалістного В.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові позовну заяву ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Адмірал» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 9 звернулась до суду з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Адмірал», в якому просить: скасувати наказ від 13.05.2019 №18-К «Про звільнення ОСОБА_1 », за п. 2 ст. 41 КУпП України та зобов`язати ОСББ «ЖК Адмірал» поновити її на роботі в ОСББ «ЖК Адмірал»; стягнути з ОСББ «ЖК Адмірал» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 217 273,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.09.2017 на засіданні правління ОСББ «ЖК Адмірал» її обрано головою правління. На підставі протоколу засідання правління №4/2017 від 15.09.2017 та наказу №1-к від 15.09.2017 приступила до виконання обов`язків Голови Правління ОСББ «ЖК Адмірал», а також прийняла обов`язки щодо ведення бухгалтерського обліку.

26.02.2019 відбулись чергові річні загальні збори співвласників ОСББ «ЖК Адмірал» для підведення підсумків за результатами 2018 року та дообрано нових членів правління зі складу співвласників.

На засіданні нового правління ОСББ «ЖК Адмірал» 19.03.2019 переглянуті обов`язки голови правління та керуючого ОСББ в бік визначення останнього відповідальним за інженерно-технічну експлуатацію будинку. В протоколі зазначено про незадовільний стан утримання будинку, а також загрозливу ситуацію, яка склалася у зв`язку з одноособовим рішенням голови правління.

Позивач зазначає, що викладене у протоколі №2/2019 від 19.03.2019 року не відповідає дійсності, у зв`язку з чим нею надані письмові зауваження до протоколу, однак правлінням зауваження не були розглянуті. Крім того, у п.6 вказаного протоколу зазначено, що остання відмовилась від виконання обов`язків, у зв`язку з чим обрано головою правління ОСОБА_3

ОСОБА_1 вказує, що жодних заяв до правління про звільнення не подавала і під час засідання 19.03.2019 не заявляла.

У судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про закриття провадження по справі, оскільки наказом №18К від 13.05.2019 року позивача звільнено з посади голови правління ОСББ, а відтак справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача заперечував у задоволенні клопотанні, наполягав за задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в поряду іншого судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Юрисдикція - це передбачена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, при цьому, головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура, так як, процесуальними кодексами України встановлено неоднакову процедуру судового провадження щодо різних правовідносин.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1988 року у справі «Белілос проти Швейцарії»); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії»). Розгляд справ у «неправильній» юрисдикції порушуватиме принцип правової визначеності та впевненість осіб у потребі звертатися саме до відповідного компетентного суду. Помилкове визначення юрисдикції створює хибне враження щодо природи спірних правовідносин, часто призводить до відповідальності особи, яка не є належним відповідачем.

Правова визначеність у демократичному суспільстві визнається однією з основоположних цінностей. Принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування. Принцип покликаний надати можливість учасникам правовідносин передбачити результати своїх дій, набуття відповідних прав та обов`язків. Це передбачає і прогнозованість судових рішень за результатами розгляду спорів.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, і, як зазначено Європейською комісією з прав людини у рішенні у справі «Занд проти Австрії» (доповідь від 12 жовтня 1978 року), термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «всю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)».

Так, наказом № 18К від 13.05.2019 року позивача звільнено на підставі протоколу №5/2019 від 23.04.2019 року, п.2 ст.41 КЗпПП. Згідно зазначено протоколу вирішено відкликано ОСОБА_1 з посади голови правління РСББ «ЖК адмірал» та виключено її зі складу осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України від 29 листопада 2001 року № 2866-III «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» .

Статтею 1 згаданого Закону передбачено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 4 зазначеного Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно зі статтею 385 ЦК України власники квартир для забезпечення експлуатації багатоквартирного житлового будинку, користування квартирами та спільним майном житлового будинку можуть створювати об`єднання власників квартир (житла). Таке об`єднання може бути створено також власниками житлових будинків. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Відповідно до частини першої статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (тобто розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня 2014 року № 1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів») зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, перебувала на посаді голови правління ОСББ та останньою оскаржується наказ про звільнення від 13.05.2019 року. Статутом ОСББ «ЖК Адмірал» визначено, що вищим органом управління об`єднання загальні збори, порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами, які своїм рішенням вправі в будь-який час припинити повноваження правління чи окремих його членів. При цьому, в протоколі №5/2019 від 23.04.2019 року зазначено про відкликання позивача з посади голови правління ОСББ «ЖК Адмірал» та на підставі засідання правління винесено оспорюваний наказ про звільнення №18-К.

Враховуючи викладене, оскільки позивач є власником квартири у багатоквартирному будинку, спір між сторонами виник з приводу реалізації членом ОСББ «ЖК Адмірал» корпоративних прав на участь в його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішення про звільнення позивача з посади голови правління ОСББ, а відтак справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Крім того, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які можуть бути предметом трудового спору, є похідними від вимог щодо правомірності припинення її повноважень та, відповідно, не можуть бути у цій справі розглянуті до вирішення первісної вимоги.

Висновок про необхідність розгляду зазначеної категорії справ у порядку господарського судочинства викладений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 145/166 /18 (провадження № 14-524цс19).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Адмірал» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, починаючи з 20.10.2020 року.

Головуючий: