Ухвала

03 червня 2020 року

м. Київ

справа № 234/7044/17

провадження № 61-36843св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод»,

третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» на рішення Краматорського міського суду Донецької області у складі судді Пікалової Н. М. від 22 січня

2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області у складі колегії суддів: Никифоряка Л. П., Гапонова А. В., Новікової Г. В. від 25 квітня

2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод»

(далі - ПрАТ «НКМЗ») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням на виробництві.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 з 08 вересня 2003 року

по 29 грудня 2015 року працював обрубником в ПрАТ «НКМЗ». За час роботи у відповідача зі шкідливими та небезпечними умовами праці, він отримав професійне захворювання та змушений був звільнитися. Факт професійного захворювання був підтверджений медичною комісією в місті Краматорськ актом розслідування професійного захворювання від 11 грудня 2015 року. В подальшому, а саме - 16 грудня 2015 року обласна профпатологічна медико-соціальна експертна комісія міста Краматорська Донецької області визнала захворювання позивача професійним з 55 % втратою працездатності та встановила йому третю групу інвалідності. 05 січня 2017 року обласна медико-соціальна експертна комісія міста Краматорська Донецької області повторно визнала його захворювання професійним з 55 % втратою працездатності та продовжила йому третю групу інвалідності. Дата переогляду 05 січня 2019 року.

Внаслідок погіршення стану здоров`я, позивач змушений періодично знаходитися та стаціонарному та амбулаторному лікуванні та проходити медичні огляди у лікарнях міста Києва та міста Краматорська. У зв`язку з отриманим професійним захворюванням, позивач зазнав фізичних страждань та емоційних переживань; змінився його життєвий уклад; стан його здоров`я є невідновним. Змінилось життя позивача внаслідок захворювання та звільнення з роботи; він частково втратив працездатність, час від часу відчуває фізичний біль у суглобах; не витримує фізичних навантажень; обмежений під час вибору місця праці; його сім`я розпалась з 2016 року, і неповнолітня дочка втратила постійну турботу батька та нагляд з його боку. Довгий час позивач не міг вести нормальний спосіб життя, порушилася його душевна рівновага та зв`язки з оточуючими; він не має змоги підтримувати активний спосіб життя; захворювання позбавило його можливостей реалізації своїх звичок та бажань.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 22 січня

2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «НКМЗ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі

50 000,00 грн. Стягнути з ПрАТ «НКМЗ» в дохід держави судовий збір в розмірі 1 762,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач отримав професійне захворювання під час роботи на ПрАТ «НКМЗ», йому було встановлено 55 % втрати професійної працездатності та третю 3 групу інвалідності, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей позивача та позбавлення можливості їх реалізації, ступінь втрати працездатності у молодому віці внаслідок професійного захворювання, важкість змушених змін у його життєвих зв`язках, та враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд дійшов висновку про відшкодування відповідачем на користь позивача моральної шкоди та стягнення на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави судового збору.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Донецької області від 25 квітня 2018 року апеляційну скаргу ПрАТ «НКМЗ» залишено без задоволення. Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 січня

2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками міського суду, зазначив про те, що суд першої інстанції, з`ясувавши обставини спору, перевіривши доводи сторін, проаналізувавши зібрані у справі докази, дав їм належну правову оцінку, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У травні 2018 року ПрАТ «НКМЗ» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 25 квітня 2018 року в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з

ПрАТ «НКМЗ» в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Касаційна скарга мотивована тим, що неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права призвели до прийняття незаконного рішення.

Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір», Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», статтю 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягав стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн, а не 1 762,00 грн.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано справу № 234/7044/17 з Краматорського міського суду Донецької області.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин, розгляд касаційної скарги скаргу ПрАТ «НКМЗ» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 25 квітня 2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про закриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга ПрАТ «НКМЗ» подана на судові рішення судів попередніх інстанцій у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі 1 762,00 грн.

Предметом позову ОСОБА_1 є відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням на виробництві, у розмірі

50 000,00 грн,у зв`язку з чим ціна позову в указаній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762,00 грн х 100 = 176 200,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У касаційній скарзі ПрАТ «НКМЗ» посилається на те, що справа є малозначною, але касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки висновки судів щодо розподілу судових витрат у даній справі не узгоджуються з висновками Краматорського міського суду Донецької області у справах з аналогічним предметом позову (№ 234/6626/17, № 234/8895/17, № 234/2529/18), а тому необхідність єдності судової практики в такій ситуації видається пріоритетною в порівнянні з малозначним характером справи.

Доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З урахуванням наведеного та враховуючи, що касаційне провадження за касаційною скаргою ПрАТ «НКМЗ» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 25 квітня 2018 року відкрито у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, то касаційне провадження необхідно закрити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389,

пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням на виробництві, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 січня

2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 25 квітня 2018 року - закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун