Справа № 263/5066/20
Провадження №2/263/1643/2020
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі: головуючого судді Федоренко Т.І., при секретарі Диміч Т.М., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до Центральної державної податкової інспекції Маріупольського управління Головного управління ДФС у Донецькій області, про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що слідчим СВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області Шульга І.І., під час розслідування кримінальної справи № 16-9309 за ч. 1 ст. 286 КК України для забезпечення цивільного позову та ймовірною конфіскацією майна обвинуваченого було винесено постанову від 24.10.2008 року про накладення арешту на майно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - автомобіль ВАЗ 21104 державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04.12.2008 року ОСОБА_2 було визнано винними в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Йому було призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 510 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами. Речовий доказ по справі - автомобіль ВАЗ 21104 державний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається у ОСОБА_2 , залишено останньому.

Згідно вироку суду ОСОБА_2 відшкодував шкоду, завдану потерпілій ОСОБА_3 і цивільний позов у даній справі заявлений не був. Крім того, на теперішній час сплинув термін позовної давності, передбачений цивільним судочинством для цієї категорії справ, що унеможливлює подання такого позову.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер і після його смерті дружина ОСОБА_1 стала спадкоємцем, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.08.2016 року, виданим державним нотаріусом Папуш П.С.

ОСОБА_1 звернулась до ТСЦ № 1441 для переоформлення автомобіля ВАЗ 21104 на своє ім`я, але отримала відповідь з відмовою за вих. № 31/5-1441-4452 від 06.06.2019 року, мотивовану тим, що відповідно до інформаційної бази даних НАІС СДР МВС станом на 04.06.2019 року автомобіль ВАЗ 21104 державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 , перебуває під арештом, накладеним слідчим Шульгою І.І .

Згідно вироку суду, автомобіль ВАЗ 21104 державний номерний знак НОМЕР_1 було залишено ОСОБА_2 , що передбачає право ним розпоряджатися. Проте вироком не було знято арешт з автомобіля ВАЗ 21104, що позбавляє можливості ОСОБА_1 , як спадкоємця і правонаступника ОСОБА_2 розпоряджатися автомобілем, тому вона вимушена звернутись до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29.04.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило.

Позивач та його представник адвокат Попов В.М. надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримав та просили задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив до суду не надходив.

Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч.2ст.247ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04.12.2008 року ОСОБА_2 було визнано винними в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та йому було призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 510 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами. Речовий доказ по справі - автомобіль ВАЗ 21104 державний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається у ОСОБА_2 , залишено останньому.

Слідчим СВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області Шульга І.І., під час розслідування кримінальної справи № 16-9309 за ч. 1 ст. 286 КК України для забезпечення цивільного позову та ймовірною конфіскацією майна обвинуваченого було винесено постанову від 24.10.2008 року про накладення арешту на майно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - автомобіль ВАЗ 21104 державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Відповідно до вироку суду у ОСОБА_2 не було конфісковано автомобіль ВАЗ 21104, а ні будь-яке інше майно.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2016 року, виданим державним нотаріусом Папуш П.С., спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказане свідоцтво видано на легковий автомобіль марки ВАЗ 21104, випуску 2005 року, шасі № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований РЕВ 4-го МРВ м.Маріуполя УДАЇ ГУМВС України в Донецькій області 11 серпня 2007 року, що належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 виданого РЕВ 4-го МРВ м.Маріуполя УДАЇ ГУМВС України в Донецькій області 11 серпня 2007 року.

Згідно повідомлення ТСЦ № 1441 за № 31/5-1441-4452 від 06.06.2019 року, станом на 04.06.2019р. автомобіль ВАЗ 21104, номерний знак НОМЕР_1 , 2005 р/в, колір сірий, номер двигуна НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 від 11.08.2007р. зареєстрований за громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 перебуває під арештом, згідно постанови від 24.10.2008 року слідчого відділу Маріупольського МУ, ГУМВС України в Донецькій області.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно з ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Також ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно роз`яснень у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про зняття арешту з майна, згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Абзацем третім п. 2 вказаної постанови зазначено, що у випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

Відповідно до постанови слідчого від 24.10.2008 року про накладення арешту на майно, арешт було накладено під час дії КПК України у редакції 1960 року.

Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме такі роз`яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від ЗО червня 1978 року № 5.

Викладене вище дозволяє дійти висновку, що наявність арешту на автомобіль ВАЗ 21104 д.н.з. НОМЕР_1 , перешкоджає позивачу реалізувати свої права власника щодо вказаного рухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 81 КПК України (в редакції 1960 року) питання про речові докази вирішуються вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи. Спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 126 КПК України (в редакції 1960 року), забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на вклади зазначених осіб проводиться виключно за рішенням суду. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Відповідно до п. 9 розділу XI «Перехідні Положення» КПК України, який набрав чинності з 20 листопада 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, в даному випадку чинним КПК України порядок скасування раніше накладеного арешту на майно в порядку, передбаченому КПК України в редакції 1960 року - не передбачено. У разі накладення арешту на майно при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

У зв`язку з наведеним, аналізуючи додані докази в їх сукупності, враховуючи відсутність цивільного позову у кримінальній справі та відсутність рішення суду про конфіскацію автомобіля ВАЗ 21104 д.р.н. НОМЕР_1 , з метою захисту права власності позивача, яка позбавлена можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном, а також у позасудовому порядку скасувати арешт, накладений на належне їй майно, враховуючи відсутність доказів на підтвердження того, що необхідність у накладеному на належний позивачу автомобіль не відпала, вимоги позивача про звільнення майна з-під арешту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,13,18,81,259,263-265 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Центральної державної податкової інспекції Маріупольського управління Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування арешту майна -задовольнити. Скасувати арешт, накладений на автомобіль марки ВАЗ 21104 державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , який було накладено 24.10.2008 року постановою слідчого СВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області Шульга І.І. під час розслідування кримінальної справи № 16-9309. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відомості про сторін у справі: Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Представник позивача: ОСОБА_5 , діє на підставі дговру №12 від 24.07.2019 року, адреса: АДРЕСА_2 . Відповідач: Центральна державна податкова інспекція Маріупольського управління Головного управління ДФС у Донецькій області, адреса: м.Маріуполь, вул.Куїнджі. буд.93.

Суддя Т.І.Федоренко