ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1111/19 Номер провадження 22-ц/814/881/20Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

розглянула в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Ясинської Олени Олексіївни на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 січня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Стрельченко Т.Г., повний текст рішення складено 15 січня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11.06.2014 року шлюб було розірвано та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 550 грн. щомісячно. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10.05.2017 року розмір аліментів змінено та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім звичайних витрат на утримання дитини нею були понесені додаткові витрати на дитину, а саме: на харчування дитини в Полтавському спеціалізованому навчально-виховному комплексі № 86 в розмірі 5093 грн., витрати батьківського комітету на потреби класу в розмірі 3585,67 грн., на перебування дитини на ортодантичному лікуванні в розмірі 6890 грн., на придбання ліків в розмірі 4178,25 грн., на літні оздоровлення та відпочинок дитини в розмірі 13753 грн., на відвідування школи усного рахунку в розмірі 9900 грн., на відвідування курсів з англійської мови в розмірі 8853 грн., на відвідування комп`ютерної школи в розмірі 950 грн., на відвідування центру навчання і розвитку «Класики» в розмірі 2450 грн., на відвідування шахового клубу в розмірі 2250 грн., на відвідування школи танців в розмірі 1280 грн., на відвідування Полтавської міської школи мистецтв в розмірі 2350 грн., на навчання у музичній школі в розмірі 850 грн., а всього в розмірі 62382,92 грн.

Зважаючи на те, що вказані витрати були зумовлені хворобою сина, а також розвитком його здібностей, просила стягнути половину від понесених нею додаткових витрат, а саме 31193,46 грн.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10.01.2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , додаткові витрати на малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі, в розмірі 9205 (дев`ять тисяч двісті п`ять) грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 - 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Ясинська О. О. подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача додаткові витрати в сумі 31 193 грн. 46 коп.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував тієї обставини, що дитини потребує літнього оздоровлення та відпочинку, на які позивачкою були витрачені значні грошові кошти, частина яких повинна бути відшкодована відповідачем. Також дитина досягла певних успіхів у математиці та іноземній мові, шахах, тому витрати на відвідування відповідних гуртків також є додатковими витратами та підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, вважає, що суд неправомірно відмовив у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки докази надання вказаної допомоги були надані, проте не враховані судом.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подавався.

Розгляд справи проводиться в письмовому провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.05.2010 року, який на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11.06.2014 року був розірваний.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 08.09.2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється відповідачем неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10.05.2017 року розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки, змінено та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.02.2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

За період з 2016 року по 2019 рік позивачка понесла витрати, пов`язані із харчуванням дитини в Полтавському спеціалізованому навчально-виховному комплексі № 86 в розмірі 5093 грн. (а.с. 24-31), витрати батьківського комітету на потреби класу в розмірі 3585,67 грн. (а.с. 32-34), на перебування дитини на ортодантичному лікуванні в розмірі 6890 грн. (а.с. 36-41), на придбання ліків в розмірі 4178,25 грн. (а.с. 67-71), на літні оздоровлення та відпочинок дитини в розмірі 13753 грн. (а.с. 72-83), на відвідування школи усного рахунку в розмірі 9900 грн. (а.с. 91-95), на відвідування курсів з англійської мови в розмірі 8853 грн. (а.с. 96-107), на відвідування комп`ютерної школи в розмірі 950 грн. (а.с. 108), на відвідування центру навчання і розвитку «Класики» в розмірі 2450 грн. (а.с. 109, 110), на відвідування шахового клубу в розмірі 2250 грн., на відвідування школи танців в розмірі 1280 грн. (а.с. 114), на відвідування Полтавської міської школи мистецтв в розмірі 2350 грн. (а.с. 116-123), на навчання у музичній школі в розмірі 850 грн. (а.с. 125-127), а всього в розмірі 62382,92 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на харчування дитини в Полтавському спеціалізованому навчально-виховному комплексі № 86 в розмірі 5093 грн., на перебування дитини на ортодантичному лікуванні в розмірі 6890 грн., на придбання ліків в розмірі 4178 грн. та на відвідування шахового клубу в розмірі 2250 грн., а всього в розмірі 18411 грн. є додатковими витратами позивачки на утримання неповнолітнього сина, які належним чином підтверджені, тому підлягають стягненню з відповідача.

Рішення суду першої інстанції в цій частині сторонами не оскаржувалось, тому апеляційним судом не перевірялось.

Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що інші витрати здійснені позивачкою не є додатковими в розумінні ст. 185 СК України, належним чином не підтвердженні і фактично є витратами на утримання дитини, які покриваються стягнутими з відповідача аліментами.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей.

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню у рахунок відшкодування додаткових витрат, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка просить стягнути з відповідача кошти, які були внесені нею на потреби класу в сумі 3585,67 грн. Проте вказані витрати не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами.

Також, суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги витрати здійсненні позивачкою за відвідування неповнолітнього ОСОБА_3 курсів ментальної арифметики « Соробан » в сумі 9300 грн., гуртків англійської мови, школи танців, оскільки вказані витрати належним чином не підтверджені.

Так, відповідно до договору, укладеного 02.08.29018 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_7 , останній надає інформаційні (консультативні) послуги, які і були оплачені позивачкою. При цьому, відповідно до п. 2.1. вказаного Договору послуги виконавця не відносяться до освітньої або викладацької діяльності в розумінні ЗУ «Про освіту».

Крім того, довідки надані позивачкою на підтвердження оплати гуртків англійської мови (а.с. 96, 98), школи танців (а.с. 114) не містять відповідних печаток, а також відомості щодо можливості надання відповідними суб`єктами господарювання освітніх послуг.

Слід звернути увагу, що позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо відвідування дитиною великої кількості платних гуртків, які фактично направлені на розвиток загальних здібностей дитини і не викликані особливими обставинами та досягненнями дитини, які підтверджені належними доказами. Літні табори для відпочинку і загального оздоровлення дитини також були обрані позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем та відповідних рекомендацій лікарів.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі.

Судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 89 ЦПК України).

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області - без змін.

Крім цього, не заслуговують на увагу і посилання представника позивачки в апеляційній скарзі на необґрунтованість рішення суду про відмову в стягненні витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу і пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано в суді першої інстанції ксерокопії договору про надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Ясниською О.О., укладений 27.08.2019 р., ордеру серії ПТ № 159239 про надання правової допомоги ОСОБА_1 , розрахунку надання правової допомоги відповідно до вказаного договору та квитанції до прибуткового касового ордера № 26/07 від 27.08.2019 р. про сплату ОСОБА_1 адвокату Ясниській О.О. 6000 грн. на підставі вищевказаного договору (а.с. 128-131).

Між тим, копії вказаних документів не засвідчені належним чином, тому обґрунтовано не взяті до уваги місцевого суду як належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу у даній цивільній справі.

Отже, доводи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, правильних висновків місцевого суду не спростовують, тому залишаються колегією суддів без задоволення.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам. Підстав для скасування рішення суду з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Ясинської Олени Олексіївни залишити без задоволення.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: Т.О.Кривчун

Л.І.Пилипчук