Справа № 419/2110/20
Провадження № 2/419/434/2020
09 грудня 2020 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Мартинюка В. Б.,
за участю: секретаря Московченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є колишньою дружиною її сина та зареєстрована за вказаною адресою, проте тривалий час, а саме з жовтня 2019 року в ньому не проживає. Вона здійснює догляд за власною квартирою, сплачує всі комунальні послуги, здійснює експлуатаційні витрати по його збереженню. У добровільному порядку відповідач не знімається з реєстрації за вказаною адресою, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном та позбавлена права оформити субсидію, тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.
На підставі вищевикладеного позивач вимушена звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 28).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про причини неявки, суд не повідомила, хоча була належним чином сповіщена про дату, час та місце судового засідання шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України (а.с. 27).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири (а.с. 14-15).
ОСОБА_2 зареєстрована у вищевказаній квартирі, що підтверджується копією домової книги (а.с. 10-11) та довідки про склад родини від 13.10.2020 року № 1729 (а.с. 8), проте з жовтня 2019 року фактично у квартирі не мешкає, що підтверджується актом про не проживання від 12.10.2020 року (а.с.9).
Відповідно до копії рішення Новоайдарського районного суду від 18.02.2019 року справа № 419/2895/18 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 7).
З пояснень позивача вбачається, що у добровільному порядку відповідач не знімається з реєстрації за вказаною адресою, внаслідок чого позивач позбавлена можливості в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, в тому числі можливістю оформити субсидію.
Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна, а відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що і має місце у даному конкретному випадку.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
Щодо судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Так, відповідно до ч. 1 та п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але неменше 0,4 ставки від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року в якому відповідна заява або скарга подається до суду, тобто в розмірі 840,80 грн. (згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2020 року складає 2102 грн. на місяць, 2102 х 0,4 = 840,80 грн.)).
Враховуючи, наведене та зважаючи на ціну позову, вбачається, що позивачу при зверненні до суду потрібно було сплатити судовий збір в розмірі 840,80 грн. проте як вбачається, з платіжного доручення №721 від 06.08.2020 року було сплачено судовий збір в розмірі 878,80 грн.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається зокрема у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Тому переплачена сума судового збору підлягає поверненню позивачу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 4, 12 - 13, 81- 82, 141, 247 ЦПК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , подану протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий В. Б. Мартинюк