Провадження № 2/537/189/2020
Справа № 537/4923/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.06.2020 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Маслій М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Кременчуцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - Комунального підприємства «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Полтавської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Представник позивача, Кременчуцької міської ради Полтавської області - Гриценко К.В., звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1 .
Свої вимоги представник позивача мотивував тим, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у кімнаті АДРЕСА_2 , яка є власністю територіальної громади міста Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області. Однак, відповідач не проживає у зазначеному житлі з 2017 року і по теперішній час, місце його фактичного проживання позивачу невідоме. Оскільки відповідач тривалий час не проживає у вказаній кімнаті та не був знятий з реєстрації, то представник позивача вважає, що ними було порушено вимоги житлового законодавства України, у зв`язку із чим позивач і вимушений звернутись до суду.
Представник позивача, Кременчуцької міської ради Полтавської області - Гриценко К.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки.
Представник третьої особи, КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради - Цвик М.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Враховуючи думку представника позивача, Кременчуцької міської ради Полтавської області - ОСОБА_2 К.В., представника третьої особи КП «Квартирне управління» - Цвик М.І., вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.
Статтею 5 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» 280/97-ВР від 21 травня 1997 року, до делегованих повноважень виконавчих органів міських рад належить, зокрема: здійснення контролю за станом квартирного обліку, додержанням житлового законодавства, облік відповідно до закону житлового фонду та здійснення контролю за його використанням.
В судовому засіданні встановлено, що кімната АДРЕСА_1 є власністю територіальної громади міста Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області, що підтверджується змістом рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №223 від 19 березня 2010 року «Про впорядкування статусу житлових будинків, формування та використання фондів житла соціального призначення та для тимчасового проживання громадян в місті Кременчуці» та додатком до нього.
Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі статтею 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у кімнаті АДРЕСА_1 з 01 липня 2011 року, що вбачається із форми Б «Поквартирна картка», а також із повідомлення Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області за вих.№8954/01-27 від 27 листопада 2019 року.
Як вбачається із актів перевірки законності користування жилим приміщенням комунальної власності громадянами, що зареєстровані в житлових будинках та гуртожитках міста Кременчука від 11 грудня 2018 року, від 21 лютого 2019 року, від 22 травня 2019 року та від 25 вересня 2019 року за адресою: кімната АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не проживає з 2017 року і по теперішній час.
Окрім того, факт непроживання відповідача ОСОБА_1 за зазначеною адресою в період з 2012 року підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , яка мешкає в кімнаті АДРЕСА_3 .
Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до частини 1 статті 386 власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем внаслідок наявності його реєстрації у помешканні, яке належить на праві власності територіальній громаді міста Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області, порушено право останньої на користування та розпорядження своїм майном; відповідач, будучи зареєстрованим в кімнаті, порушує права та законні інтереси позивача, в зазначеному домоволодінні не проживає.
Вимогами частини 1 статті 71 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно зі статтею 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до статті 163 Житлового кодексу Української РСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Так, в судовому засіданні достовірно встановлений факт, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований в кімнаті АДРЕСА_1 , власником якої є територіальна громада міста Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області. Однак, згідно актів про не проживання від 11 грудня 2018 року, від 21 лютого 2019 року, від 22 травня 2019 року та від 25 вересня 2019 року, відповідач не проживає у зазначеній кімнаті понад три роки і по теперішній час.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки він відсутній у ньому більше трьох років без поважних причин.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт непроживання відповідача ОСОБА_1 в помешканні, власником якого є територіальна громада міста Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області, понад шість місяців без поважних причин, а також ті обставини, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі користуватися належними йому правами, здійснювати контроль за використанням житлового фонду, додержанням житлового законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог Кременчуцької міської ради Полтавської області, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню.
Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За викладених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Кременчуцької міської ради Полтавської області суму сплаченого при подачі позову до суду судового збору в розмірі 1 921 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 319, 321, 383, 386, 391 Цивільного Кодексу України, статтями 5, 71, 72, 163 Житлового кодексу УРСР, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» 280/97-ВР від 21 травня 1997 року суд , -
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області судовий збір, сплачений при подачі позову до суду, в розмірі 1 921 грн. 00 коп.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Суддя : Д.О. Зоріна
Повний текст судового рішення виготовлено 03 червня 2020 року.