КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Клочко І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

секретар -Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , особи яка не приймала участі у справі на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року у справі за заявою Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, заінтересована особа: ОСОБА_2 , про визнання особи недієздатною та призначення опіки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року заявник Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - Орган опіки та піклування Деснянської в м. Києві РДА) звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним з 30 липня 2010 року та призначити його опікуном ОСОБА_2 .

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 страждає на психічне захворювання (розумову відсталість з дитинства).

Батьки ОСОБА_3 померли. Розпорядженням Ватутінської районної державної адміністрації м. Києва від 05 серпня 1996 року №747 опікуном на дитиною-сиротою ОСОБА_3 була призначена його бабуся - ОСОБА_4 , на яку було покладено відповідальність за збереження житла та майна неповнолітнього ОСОБА_3

ОСОБА_3 належали 27/100 частин житлового будинку, 27/100 частин земельної ділянки від площі 0,06 га за адресою: АДРЕСА_1 , за якою він був зареєстрований до 28 лютого 2012 року.

ОСОБА_3 з 19 лютого 2003 року по 01 червня 2007 року навчався та знаходився на повному державному утриманні в спеціальній школі - інтернаті № 12 м. Києва для дітей-сиріт з проблемами розумового розвитку. Після закінчення навчання ОСОБА_3 проживав разом із бабусею - опікуном за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 заповідала все своє майно ОСОБА_3 . Бабуся померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті бабусі ОСОБА_3 залишився без належної підтримки, соціально не адаптований, без навичок самостійного життя.

ОСОБА_3 перебуває на обліку в Київській міській психоневрологічній лікарні № 2.

За роки після смерті бабусі в нього були проблеми з пам`яттю, він майже нічого не пам`ятав внаслідок прийому ліків, які постійно йому давала ОСОБА_5 , яка винаймала кімнату у покійної ОСОБА_4

ОСОБА_3 не пам`ятає факту реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , про численні візити з нею до нотаріальної контори, де він неодноразово підписував доручення на ім`я ОСОБА_5 .

У зв`язку з неусвідомленням ОСОБА_3 значення своїх дій, він подарував останній квартиру, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину. Також посвідчив довіреність, на підставі якої ОСОБА_5 продала 27/100 частини житлового будинку та 27/100 частини земельної ділянки від площі 0,0600 га, які належали ОСОБА_3 ..

З питання оформлення інвалідності до медичних закладів ОСОБА_3 не звертався. Коштів для існування у ОСОБА_3 немає , він потребує нагляду, догляду та лікування, встановлення групи інвалідності, а також захисту прав та інтересів у поверненні втраченого належного йому майна та житла.

Внаслідок стійкого, хронічного психічного розладу ОСОБА_3 неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також самостійно захищати свої права та виконувати свої обов`язки.

З огляду на викладене, Орган опіки та піклування Деснянської в м. Києві РДА просить суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним з моменту підписання ним першої довіреності - з 30 липня 2010 року.

До Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надійшла заява ОСОБА_2 , 1954 року народження . В заяві вона просить направити подання до суду про призначення її опікуном над ОСОБА_3 , оскільки вона піклується про нього та хоче допомогти повернути належне йому майно, втрачене від шахрайських дій. З ОСОБА_3 вона познайомилась у 2013 році, протягом останнього часу він проживає в її сім`ї, вона надає йому моральну та матеріальну підтримку, забезпечує усім необхідним, провідує під час перебування в лікарні, оплачує лікування, її донька - інвалід товаришує з ним.

З огляду на викладене, Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації просить суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним з моменту підписання ним першої довіреності - з 30 липня 2010 року та призначити його опікуном ОСОБА_2 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 серпня 2017року визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 - недієздатним з 30 липня 2010 року.

Встановлено опіку над недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , опікуном над недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , особа яка не брала участі у справі, просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення, яким залишити заяву без розгляду. В апеляційній скарзі зазначає, що вказаним рішенням вирішено питання щодо його прав та обов`язків відносно нерухомого майна, земельної ділянки та будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 , опікун недієздатного ОСОБА_3 зазначила, що рішення суду є правильним, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони і апелянт своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 08 жовтня 2020 року за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7).

Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 24), а мати - ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 8).

Після смерті батьків опікуном над дитиною-сиротою ОСОБА_3 , було призначено його двоюрідну бабусю - ОСОБА_4 розпорядженням Ватутінської РДА м. Києва від 05 серпня 1996 року №747 (а.с. 9), зміни до якого були внесені розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 23 січня 2007 року №81 (а.с. 10).

У 2003 році ОСОБА_3 був направлений до спеціальної школи-інтернату №12 Дарницького району м. Києва (а.с. 7) на підставі рішення Київської міської ПМПК від 12 лютого 2003 року №138 (а.с. 45), де і навчався з 19 лютого 2003 року по 01 червня 2007 року (а.с. 42).

ОСОБА_4 , яка була піклувальником ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Інших родичів ОСОБА_3 не має.

Після смерті бабусі-опікуна, ОСОБА_3 видав ряд довіреностей на ім`я ОСОБА_5 , за якими надав останній право розпорядження нерухомим майном, яке належало йому. Зокрема, уклав договір дарування, за яким подарував ОСОБА_5 належну йому на підставі свідоцтва про право на спадщину квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , з якою уклав шлюб. Вказані обставини підтверджуються копіями витягу з Єдиного реєстру довіреностей (а.с. 12-13), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с. 15) та копіями договорів дарування квартири (а.с. 16) та купівлі-продажу 27/100 частини земельної ділянки (а.с. 17), купівлі-продажу 27/100 частини житлового будинку (а.с. 18).

Перша довіреність на ім`я ОСОБА_5 була видана ОСОБА_3 30 липня 2010 року (а.с. 12- 14).

Внаслідок укладення вказаних правочинів, ОСОБА_3 втратив все належне йому майно та не має постійного місця проживання.

Протягом останніх двох років ОСОБА_3 проживає в сім`ї ОСОБА_2 , з якою познайомився у 2013 році, яка піклується про нього, надає йому моральну та матеріальну допомогу.

ОСОБА_3 перебуває на обліку в Київській міській психоневрологічній лікарні №2.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 грудня 2016 року по справі призначена судово-психіатрична експертиза (а.с.113).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №150 від 14 березня 2017 року встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на органічне ураження головного мозку, не уточненого ґенезу з вираженими когнітивними порушеннями та вираженими емоційно-вольовими порушеннями за нестійким типом, за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за своїм психічним станом не був здатним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними з часу вчинення ним правочинів (з 30 липня 2010 року), потребує встановлення над ним опіки (а.с. 115-117).

З висновку Органу опіки та піклування Дніпровської в м. Києві РДА від 18 травня 2017 року №4330/51/3/103 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає з адресою: АДРЕСА_3 , може бути опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 145).

У поданні від 14 червня 2017 року №102/03/36-5284 Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація просить суд, у разі визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає з адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 137-138).

Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №150 від 14 березня 2017 року встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки . Вказаний висновок судово-психіатричного експерта узгоджується з матеріалами справи, а тому висновок суду , що існують всі підстави для визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, є цілком обґрунтованим.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28 березня 1972 року «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним», у тих випадках, коли від часу виникнення недієздатності залежать певні правові наслідки, суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи й інших даних про психічний стан громадянина, в рішенні може зазначити, з якого часу громадянин є недієздатним.

З урахуванням того, що від часу виникнення недієздатності ОСОБА_3 , залежать певні правові наслідки, суд першої інстанції , із врахуванням висновку судово-психіатричного експерта №150 від 14 березня 2017 року правильним вважав, що ОСОБА_3 слід визнати недієздатним з 30 липня 2010 року, часу укладення довіреності на ім`я ОСОБА_5 .

Згідно ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно до ч.1 ст.241 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення) ,яка кореспондується із ст. 295 ЦПК України (в редакції, що діє із 15 грудня 2017 року суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Так, поданням органу опіки та піклування, яке є обов`язковим для вирішення судом питання про призначення опікуна, встановлюється доцільність призначення особи опікуном над особою, яку визнано недієздатною, що проявляється в дослідженні обставин, які мають значення, а саме: чи є особа забезпечена матеріально та житлом, чи є медичні протипоказання для призначення її піклувальником, як характеризується за місцем проживання, який санітарно-гігієнічний стан утримання житла та чи задовільні житлово-побутові умови для проживання такої особи.

Статтею 63 ЦК України передбачено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу . Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Судом першої інстанції при вирішенні питання про призначення опікуна, враховано подання Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації , і призначено опікуном над недієздатним ОСОБА_3 , заінтересовану особу ОСОБА_2 , яка не є його родичкою, з якою він проживає із 2013 року за однією адресою, матеріально та житлом забезпечена, піклується про нього, надає йому моральну та матеріальну підтримку, будь-яких медичних протипоказань для призначення ОСОБА_2 опікуном не встановлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо вирішення судом першої інстанції питання про його права , інтереси та (або) обов`язки, є безпідставними.

Визнання ОСОБА_3 недієздатним, жодним чином не стосується прав ОСОБА_1 . Доводи скарги стосуються не сумнівів щодо дієздатності ОСОБА_3 , а надуманий спір про право, оскільки будь-яких договорів (або інших правочинів) між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не існує,чого ОСОБА_1 не заперечує. Як видно із апеляційної скарги, ОСОБА_1 не погоджується із тим, що суд вирішив питання щодо недієздатності особи щодо минулого моменту дієздатності, разом з тим, в даному випадку визнання ОСОБА_3 недієздатним, що народився з психічними вадами, є лише встановленням факту і дату, з якої його було визнано недієздатним, визначено після смерті його опікуна. Доводи наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 можуть бути претензією виключно до ОСОБА_5 , яка достеменно знала про стан здоров`я ОСОБА_3 , винаймаючи квартиру у бабусі - опікуна ОСОБА_4 , і проживаючи разом з ними.

У висновку Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду (постанова від 14 серпня 2019 року, справа №62/112) зазначено, що для визначення питання про факт впливу оскаржуваним рішенням на права, обов`язки або законні інтереси особи, яка не брала участі у справі, апеляційний суд повинен спочатку відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи, а також належним чином дослідити та встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги. Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що апеляційний суд не позбавлений права закрити апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, якщо виявить, що оскаржуваним рішенням не вирішувалося питання про права, обов`язки або законні інтереси скаржника.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення.

При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі в справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Суд, встановивши, що докази наявні в матеріалах справи, вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_3 недієздатним і призначення опікуна над недієздатним, прийшов до вірного висновку про задоволення заяви, будь-яких інших питань суд не вирішував, а відтак доводи апелянта ОСОБА_1 щодо порушенням його прав є безпідставними, а відтак апеляційну провадження в даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 362, 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :

Апеляційне провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 серпня 2017 року закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді