КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/537/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2020 року у складі судді Осаулової Н.А.

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -АТ КБ «ПриватБанк») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 18.10.2010 року на підставі анкети-заяви, між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого, позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 25 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписна разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Між тим, відповідач порушила умови договору кредиту, не повертала отриманий кредит своєчасно, не сплачувала кошти (відсотки) за користування ним.

В зв`язку із порушенням умов договору, відповідач станом на 10.01.2020 року зобов`язана сплатити: заборгованість за тілом кредиту - 38 054 грн. 93 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК - 6441 грн. 11 коп.; пеню - 9825 грн. 52 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 2716 грн. 08 коп., а всього у сумі 57 537 грн. 64 коп.. Зазначену суму боргу позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 958 грн. 36 коп. з яких: за тілом кредиту - 9 876 грн. 36 коп. та три проценти річних згідно ст. 625 ЦК України - 82 грн., а також витрати по справі.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості та постановити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги банку. Стягнути судові витрати з відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що місцевий суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, що призводить до нехтування принципами платності кредитного договору та наносить шкоду споживачам банківських послуг, банку та в цілому порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржено, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 18.10.2010 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.17).

Згідно інформації викладеної у вказаній заяві ОСОБА_1 підтвердила, що погоджується із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Встановлено, що позивач свої зобов`язання виконав, зворотне відповідачем не спростовано, боржник ж у свою чергу порушив визначені договором зобов`язання, в результаті чого виникла заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням долучених до справи доказів, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення процентів, комісії та штрафів.

При цьому, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Так, звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на розрахунки заборгованості за договором б/н від 18.10.2010 року та зазначав, що станом на 10.01.2020 року відповідач зобов`язана сплатити: заборгованість за тілом кредиту - 38 054 грн. 93 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками на прострочений кредит згідно ст. 625 - 6 441 грн. 11 коп.; пеню - 9 825 грн. 52 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 2716 грн. 08 коп., а всього у сумі 57 537 грн. 64 коп..

Як убачається з матеріалів справи, а саме довідки наданої представником банку, на ім`я відповідача було відкрито картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 06/16, в подальшому на ім`я відповідача було відкрито: 16.12.2015 р. картку № НОМЕР_2 - до 12/19, 30.06.2016 р. НОМЕР_2 - до 12/19, 12.03.2018 р. НОМЕР_3 - до 05/21, 31.01.2018 р. № НОМЕР_4 - 10/21 (а.с.55).

Разом з тим, з наданої представником Банку Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 за кредитним договором б/н, кредитний ліміт останньої станом на 15.03.2013 р. становив 0,00 грн., проте 18.10.2013 р. був збільшений до 2000 грн., 23.03.2017 року - до 15 000 грн., 12.03.2018 р. - був зменшений до 15 000 грн., а 13.03.2018 р. збільшений до 25 000грн., 16.05.2019 р. кредитний ліміт був зменшений до 0,00 грн. (а.с.56).

Між тим, з виписки за договором б/н станом на 26.05.2020 року, вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 за весь зазначений позивачем у позові період було отримано коштів на загальну суму 449 193 грн.74 коп..

Також з виписки вбачається, що за весь період користування кредитом відповідачем було сплачено 439 317 грн. 38 коп., тобто суму значно меншу ніж отримано відповідачем, а саме: 449 193 грн. 74 коп. (сума отриманого кредиту) - 439 317 грн. 38 коп. (сума сплаченого кредиту) = 9 876 грн. 36 коп. (не сплачена сума отриманого кредиту).

Крім того, встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач свої зобов`язання за анкетою-заявою від 18.10.2010 року належним чином не виконувала, а отже зобов`язана повернути позивачу борг по вказаному договору в загальному розмірі коштів, що були фактично отримані, тобто борг за кредитом, який відповідно до виписки за договором б/н станом на 26.05.2020 року становить 9 876 грн. 36 коп..

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.07.2019 року в справі № 342/180/17, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність підстав до стягнення з боржниці визначеної судом заборгованості по тілу кредиту, у сумі 9 876 грн. 36 коп.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України трьох відсотків річних, у сумі 82 грн., нарахований за період зазначений позивачем у виписці за договором б/н від 18.10.2010 р., у період з 01.12.2019 р. по 11.03.2020 р. на заборгованість за кредитом, у сумі 9 876 грн. 36 коп.

З урахуванням викладених обставин та матеріалів справи, у їх сукупності, колегія суддів визнає безпідставними, необґрунтованими доводи апеляційної скарги про наявність підстав до задоволення позову у повному обсязі.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, виходячи з обставин справи та меж доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: