Провадження №2/760/2095/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А, за участю секретаря - Шпори М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» про визнання недійсним договору, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати недійсним Договір позики з ТОВ» Фінансова компанія є гроші» № -186902 від 11 квітня 2019 року та його пункти 1.5.1, 1.5.2, 3.2 та 4.3.

Посилається на те, що в серпні 2019 року йому почали надходити дзвінки від працівників відповідача, від яких він дізнався про те, що ним з відповідачем укладено договір надання позики, копію якого отримав у кінці серпня 2019 року.

Згідно з зазначеним Договором позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 3 000,00 гр. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою,зазначені у п.1.5. цього Договору.

Відповідно до п.1.3. Договору строк позики складає 31 днів, позика має бути повернута до 11 травня 2019 року.

Строк дії договору у розумінні вимог ЦК України не встановлено.

Згідно п. 1.5.1.Договору розмір основних процентів складає 1.99% від суми позики щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з дня видачі позики до дати фактичного повернення позики включно, тобто строку, зазначеного в п.1.3. цього договору, що становить 726. 35 процентів річних.

Згідно з п.1.5.2. Договору у разі, якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений пунктом 1.3 Договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1 Договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення.

Крім того, додатково до основних процентів позичальник зобов`язаний сплатити 4.00 % додаткових відсотків від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів.

В разі прострочення сплати заборгованості за кредитним договором більш ніж на 30 днів, додаткові відсотки позичальника збільшуються на 2 %.

Тобто, загальна сума додаткових відсотків з 31 дня прострочення буде становити 6 % від суми позики за кожен день прострочення з 31 дня прострочення до дня повного погашення заборгованості за позикою,включаючи день погашення.

Позика надається на споживчі цілі (п.1.6. Договору).

Вважає, що кредитний договір не був підписаний з його сторони, сторони не домовились про всі істотні умови, визначені законодавством, а сам договір містить умови, які є несправедливими в цілому, суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача, що, в свою чергу, є підставою для визнання такого договору недійсним.

Зазначає, що у оскаржуваному договорі відсутній наступні істотні умови, передбачені законодавством:

- відсутні підписи сторін;

- не зазначено строк внесення фінансового активу та умови взаєморозрахунків;

- не зазначено строк дії договору;

- не зазначено місце проживання позичальника;

- не визначена необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту;

- не визначено види забезпечення наданого кредиту;

- не визначена процентна ставка за кредитом, її тип;

- не визначена реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит;

- не зазначена інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит.

Крім того, діюче законодавство не передбачає можливість розділення відсотків на основні і додаткові, а передбачає встановлення типу відсоткової ставки - фіксована чи змінювана.

Таким чином, йому незрозуміло, про яку конкретну відсоткову ставку домовились сторони (як про істотну умову договору) - 1,99%, 3.00%, 4,99%, 5% чи 6,99 %.

Договором не закріплено тип процентної ставки - фіксована чи змінювана.

Вважає, що зазначена складна схема визначення відсоткової ставки застосована відповідачем умисно, з метою ввести в оману щодо розміру реальної відсоткової ставки.

Такі дії розглядаються як нечесна підприємницька практика в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору та є несправедливою у розумінні ст. 18 та 19 Закону.

Зазначеними діями відповідач спричиняє шкоду, яка полягає в тому, що він сплачує збільшені відсотки за користування кредитом ніж ті, на які він розраховував при укладенні договору.

Відповідно до п. 4.3. Договору в разі прострочення заборгованості більш ніж на 61 день, Позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі суми кредиту, визначену відповідно п. 1.1, отже сума компенсації встановлюється на рівні 100 %.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 06 грудня 2019 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачці копію позовної заяви з додатками.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, представник відповідача отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі 16 січня 2020 року.

/ а. с. 25 /

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

03 лютого 2020 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Посилається на те, що відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12, ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким ідентифікатором є СМС-повідомлення з кодом 739251, який зазначений у тексті договору у розділі « Підписи сторін».

На виконання умов договору грошові кошти в розмірі 2 970, 00 гр. позивачу були перераховані платіжним дорученням № 59670 від 11 квітня 2019 року та платіжним підтвердженням АТ «АКБ «КОНКОРД» № 66 від 21 січня 2020 року на картковий рахунок позивача № НОМЕР_1 .

У розділі Договору позики «Реквізити та підписи сторін» містяться електронні підписи, виконані відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»; строк, на який надається кредит, визначений п. 1.3. Договору позики, та складає 31 день, строк повернення позики до 11 травня 2019 року; процентна ставка за кредитом визначена п. 1.5.1. Договору, згідно якого розмір основних процентів складає: 1,99% - від суми позики щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з дня видачі позики до дати фактичного повернення позики включно, тобто строку, зазначеного в п. 1.3. цього Договору, що становить 726,35 процентів річних; загальна вартість кредиту визначена п.1.1. Договору позики і за весь період її складає разом з відсотками, нарахованими до 11 травня 2019 року, 4 850,70 гр.; інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за Договором, визначені п. 1.5.2., п. 4.3. Договору позики.

При укладанні договору позивачу було надано вичерпну інформацію, необхідну щодо фінансової послуги, що є предметом Договору, відповідно до вимог ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Вважає, що надана позивачу інформація при укладенні договору забезпечила правильне розуміння ним суті фінансової послуги, що має надаватись, без нав`язування її придбання, про що також зазначено у п. 7.5. даного Договору.

Підписанням Договору позивач підтвердив, що йому було надано інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладання відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Відповідно до умов п.7.2. Договору позики позивач підписанням цього Договору підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Фінансова компанія є гроші», які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам, текст яких розміщено на офіційному сайті.

Позивачу було надано в повному обсязі інформацію, передбачену ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», підтвердженням чого є факт підписання Договору позики.

Додаткові відсотки в договорі встановлені у відповідності до умов ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка встановлює відповідальність боржника за порушення строків виконання грошового зобов`язання.

Договір позики був укладений за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті товариства www .e- groshi.com .

Під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі позивач надав всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів Договору позики та проставлянням відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, що відповідає вимогам Закону України «Про захист персональних даних».

Порядок надання послуг ТОВ «Фінансова компанія є гроші» закріплено у Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які також містяться на сайті www.e- nroshi.com .

Після заповнення всіх необхідних відомостей про себе, позивач отримав можливість обрати необхідний кредитний продукт, а також суму та строк кредитування. Після обрання відповідних умов кредитування, відбувалась перевірка кредитоспроможності позивача. Рішення про надання кредиту було прийняте товариством на підставі автоматизованої обробки персональних даних клієнта та інформації, отриманої про нього із законних джерел, зокрема, інформації бюро кредитних історій.

Товариство проінформувало клієнта про прийняте рішення про реєстрацію на Сайті та щодо можливості надання кредиту шляхом надсилання CMC-повідомлення на телефонний номер, зазначений в анкеті клієнта.

Після схвалення рішення про можливість надання грошових коштів у позику позивачу, він отримав доступ до тексту договору позики, який містить всі істотні умови. Після ознайомлення з текстом договору та у випадку схвалення клієнтом рішення про його укладання, він натиснув на позначку «Підписати». Після натискання зазначеної позначки на телефонний номер клієнта, що зазначався ним в анкеті при реєстрації на сайті, було надіслано смс-код, який при підписанні Договору він ввів у відповідне поле. Після введення зазначеного коду у поле Договір вважається підписаним з боку клієнта.

Вважає, що жодним доказом не підтверджується наявність в договорі несправедливих умов, щодо яких перед укладенням договору позивач не мав реальної можливості ознайомитися та зробити свідомий вибір.

Навпаки, позика надається товариством виключно після ознайомлення позичальника з Правилами надання грошових коштів у вигляді позики та текстом самого Договору позики.

Пунктом 1.1. Договору позики встановлено обов`язок позикодавця надати позичальникові грошові кошти в позику в сумі 3 000,00 гр.

Відповідно до п. 1.4. Договору позики, цей Договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником.

Фактом укладання договору позики підтверджується надання відповідачем позивачу грошових коштів у позику в розмірі 3 000,00 гр.

Виходячи з цього, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони повинні усвідомлювати, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тобто сторони, які укладають правочин, повинні насправді прагнути досягнення саме того правового результату, який завжди виникає при укладенні правочину такого виду.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК Укрїани підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, необхідним є встановлення наявності тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, зазначені в ч.ч.1,2 ст.18 Закону, згідно з якими продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Судом встановлено, що 11 квітня 2019 року між сторонами був укладений Договір позики № -186902 індивідуальної оферти у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1.1. Договору позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 3 000,00 гр. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою,зазначені у п.1.5. цього Договору.

Договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на Інтернет - сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, що свідчать про укладання Договору.

Відповідно до п.1.3. Договору строк позики складає 31 день, позика має бути повернута до 11 травня 2019 року.

На виконання умов договору платіжним дорученням № 59670 від 11 квітня 2019 року та повідомленням від 21 січня 2020 року на картковий рахунок позивача № НОМЕР_1 були перераховані кошти в розмірі 2 970, 00 гр.

/ а.с. 9 - 16; 32 - 33 /

Судом встановлено, що Договір між сторонами був укладений в електронній формі, а тому має містити електронний підпис позичальника.

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання).

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Із запропонованими умовами позивач ознайомився та погодився з ними.

За таких обставин суд вважає, що договір позики був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6 , 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Фінансова компанія є гроші» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Крім того, у Кредитному договорі, укладеному між сторонами, зазначена мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.639 ЦК Украни договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Основні принципи правового регулювання у сфері електронної комерції визначені в ст.5 Закону України « Про електронну комерцію».

В частинах 2, 3 ст.5 Закону зазначено, що обмеження прав і свобод учасників відносин у сфері електронної комерції можуть встановлюватися виключно законом.

Правочин не може бути визнано недійсним у зв`язку з його вчиненням в електронній формі, якщо інше не передбачено законом.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на офіційному веб-сайті за адресою https://www.nfb.gov.ua/ua/Holovni-podii/27162.html надано роз`яснення щодо тлумачення ст.ст. 3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію» та деталізовано Порядок укладення електронного договору про надання позики на умовах фінансового кредиту в ITC небанківської фінансової установи, який характеризується такими етапами:

- Етап: клієнт (споживач) ідентифікувався в ITC (ч. 8 ст. 11 Закону). При цьому ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в ITC суб`єкта електронної комерції (ч. 4 ст.14 Закону);

- Етап: клієнт (споживач) в ITC надає всю необхідну інформацію для формування фінансовою установою належної пропозиції клієнту (споживачу), при цьому ITC має передбачати технічну можливість клієнта (споживача) змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття ним пропозиції (абз. 3 ч. 8 ст. 11 Закону);

- Етап: фінансовою установою направляється (розміщується) клієнту (споживачу) в ITC індивідуальна оферта (з відповідними активними посиланнями на інші частини оферти, у разі їх наявності), яка має містити істотні умови кредитного договору, визначені ст. 1054 ЦКУ та ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (ч. 1 ст. 11 Закону), а також статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (за умови поширення);

- Етап: акцептування клієнтом зазначеної в III етапі оферти шляхом надсилання електронного повідомлення або заповненням формуляра заяви (форми), які повинні містити істотні умови кредитного договору, про прийняття такої пропозиції (ч. 6 ст. 11 Закону). При цьому зазначені електронне повідомлення та заява (формуляр) підписуються електронним підписом одноразовим ідентифікатором (дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону). Одноразовий ідентифікатор направляється споживачу засобами зв`язку, зазначеними під час реєстрації та може використовуватися тільки один раз;

- Етап: після акцептування клієнтом (споживачем) оферти, він повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа. Документ повинен містити обов`язкові відомості відповідно до ч. 1 статті 11 Закону, рекомендується також зазначати умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів (за необхідності).

При цьому Нацкомфінпослуг належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в ITC (далі - Log file ), якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів.

Така інформація відповідачем долучена до відзиву в формі Анкети клієнта, яка в порядку, визначеному ч.ч.4,5 ст.178 ЦПК України, направлена позивачу.

Обставини, зазначені відповідачем у відзиві, позивач не спростував, доказів протилежного не надав, і порушення його прав при укладенні договору не довів.

Посилаючись на недійсність укладеного договору, позивач обмежився лише самим аналізом законодавства, яке регулює порядок та підстави визнання угод недійсним, не довівши при цьому допущення будь-яких порушень при укладенні договору щодо нього.

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону, а тому не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

Керуючись Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 1,2, 6, 11, 202, 203, 204, 207, 215, 509, 626, 638, 639, 641, 644,1054 ЦК України, ст.ст. 12,13, 76-81, 209, 258, 259, 263- 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» про визнання недійсним договору відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л .А. Шереметьєва