Справа № 126/2563/18
Провадження № 22-ц/801/952/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол В. І.
Доповідач :Якименко М. М.
УХВАЛА

02 квітня 2020 рокуСправа № 126/2563/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Якименко М.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 31 січня 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Бершадської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали вказаної цивільної справи з апеляційною скаргою.

У зв`язку з невідповідністю скарги нормам ЦПК України апеляційна скарга не може бути прийнята до провадження суду апеляційної інстанції, зв`язку з наступним.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про звільнення її від сплати судового збору, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до правил ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України і ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі за таких умов - розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від його оплати.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звертаючись до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, скаржник не надав будь-яких доказів про важке матеріальне становище.

Безпідставне відстрочення розміру судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Виходячи з наведеного апеляційний суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання, в зв`язку з необґрунтованістю, тому скаржник має сплатити судовий збір у розмірі, визначеному Закону України «Про судовий збір».

Із матеріалів скарги слідує, що скаржник оскаржує позовні вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, які є об`єктом справляння судового збору з огляду на таке.

Виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України) не є різновидом оплати праці та елементом структури заробітної плати.

Стягнення заробітної плати, не є тотожнім стягненню середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

В постанові від 25.04.2018 у справі № 243/9232/17 Верховний суд також зазначив, що за подання позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачі від сплати судового збору не звільняються, оскільки це є компенсація за порушені права, а не заробітна плата.

Тобто, у справі з позовних вимог стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди позивач від сплати судового збору не звільнений.

П. 1 п. 1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У даному випадку за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу(за ставкою судового збору за 2018 рік) до сплати підлягав судовий збір у розмірі 704,80 грн..

За вимогу про стягнення моральної шкоди (за ставкою судового збору за 2019 рік) до сплати підлягав судовий збірв розмірі 768,40 грн..

Відповідно до пп. 6 п. 1 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги 2209,80 грн. (1473,20 грн. х 150 %).

Тому, скаржнику необхідно сплатити судовий збір за подачу цієї апеляційної скарги у розмірі 2209,80 гривень та надати суду апеляційної інстанції оригінал квитанції, що підтверджує його сплату.

Згідно з ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього Кодексу, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Оскільки апеляційна скарга на рішення суду не відповідає вимогам цивільного процесуального закону, суд вважає за необхідне надати скаржнику строк для усунення недоліків поданої ним апеляційної скарги шляхом надання доказів про сплату судового збору в оригіналі платіжного документа.

Керуючись ст.185, 357 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 31 січня 2020 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги, а саме надання доказів про сплату судового збору в оригіналі платіжного документа, у строк протягом десяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

В разі невиконання вимог суду скарга буде вважатися неподаною і повернута апелянту або відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Якименко