ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» квітня 2020 року

м. Харків

Справа № 640/1027/18

Провадження №22-ц/818/1546/20

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року в складі судді Зуб Г.А.,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача частку суми матеріального збитку у розмірі 46509,34 грн.

Позов мотивований тим, що 02.10.2017 року о 18 год. 25 хв. у м. Харкові по вул. Героїв Праці в районі будинку №2 відповідач, керуючи автомобілем TOYOTA COROLLA р.н. НОМЕР_1 , не вибрала безпечну швидкість руху, в результаті чого втратила керування та скоїла зіткнення з автомобілем HONDA CIVIC, р.н. НОМЕР_2 , а потім ще й наїхала на велосипедиста ОСОБА_3 . Постановою Київського районного суду м. Харкова від 27.11.2017 року ОСОБА_2 було визнано винною у скоєнні даної ДТП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль HONDA CIVIC, р.н. НОМЕР_2 , який належить позивачу на праві власності. Реальна вартість ремонту автомобіля у офіціального дилера автомобілів марки Хонда ТОВ «альфа Моторз» складає 64079,35 грн., який було сплачено позивачем. Частину коштів у розмірі 17570,01 грн. позивачеві було відшкодовано ТДВ «МСК», де на момент вказаної ДТП була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача за договором АК/6992244 від 22.08.2017 року, та не відшкодована частка частка становить 46509,34 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2018 року позов було задоволено і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 46509 грн. 34 коп. та судовий збір в сумі 704,80 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2019 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення була задоволена, заочне рішення від 13 травня 2018 року було скасовано, розгляд справи було призначено в судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження.

Протокольною ухвалою від 24.10.2019 року до участі у справі була залучена страхова компанія.

Представником третьої особи ТДВ «МСК» подані пояснення, в яких він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на їх необґрунтованістю у зв`язку з тим, що 03.10.2017 року до ТДВ «МСК» надійшло повідомлення від водія забезпеченого транспортного засобу про ДТП, що сталася 02.10.2017 за участю забезпеченого автомобіля TOYOTA COROLLA р.н. НОМЕР_1 , та автомобіля HONDA CIVIC. 10.10.2017р. від представника власника пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_1 за довіреністю, надійшла заява про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження автомобіля HONDA CIVIC. Характер пошкоджень транспортного засобу встановлено страховиком 19.10.2017р. під час спільного огляду представником ТДВ «МСК» та представника власника пошкодженого транспортного засобу HONDA CIVIC р.н. НОМЕР_2 , про що складено відповідний протокол огляду, підписаний його учасниками без заперечень. З метою виявлення яких би то ні було додаткових пошкоджень представники страховика не залучались, для додаткових оглядів не запрошувались. ТДВ «МСК» з метою визначення розміру збитків, встановлення величини відновлювального ремонту автомобілю HONDA CIVIC р.н. НОМЕР_2 звернулось до належного спеціаліста-автотоварознавця. 01.11.2017 до ТДВ «МСК» надійшла заява представника власника пошкодженого транспортного засобу про те, що відновлювальний ремонт буде здійснюватися на ТОВ «Альфа Моторз», та просив врахувати при визначенні розміру заподіяного збитку вартість нормо-години встановленої на ТОВ «Альфа Моторз» та вартість складових, зазначених в рахунку зазначеного товариства. Згідно даних автотоварознавчого дослідження викладених в Звіті №169/11/17 від 03.01.2018р. вартість відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 17570,01 грн. без ПДВ (21084,01 грн. з ПДВ). При розрахунку вартості відновлювального ремонту спеціаліст виходив з вартості нормо-години, встановленої на ТОВ «Альфа-Моторз». 13.12.2017 р. до ТДВ «МСК» надійшла заява представника власника пошкодженого транспортного засобу ро долучення до матеріалів копій-наряду-замовлення № від 30.10.2017р., акту виконаних робіт № від 01.12.2017р., копій квитанцій (6 шт.), що мають посвідчити проведення відновлювального ремонту на ТОВ «Альфа Моторз» та його оплату, однак вказані документи не були засвідчені в установленому порядку, а тому не прийняті страховиком під час розрахунку розміру заподіяного збитку та розмір страхового відшкодування. Листом від 05.01.2018р. ТДВ «МСК» погодило з власником пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування в розмірі 17570,01 грн., прийняло рішення та виплатило його позивачу, також позивачу було сплачено пеню в розмірі 13,96 грн. Франшиза в даному випадку складає 0,00 грн. 22.01.2018 року від представника позивача до страхової компанії надійшла заява про перегляд рішення про виплату страхового відшкодування, та додані до неї ксерокопії були не завірені належним чином, що мали засвідчити необхідність зміни складових, пошкодження яких не було встановлено внаслідок ДТП. Листом було повідомлено позивача про відсутність підстав для доплати страхового відшкодування, а тому страховик виконав свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування.

Представник позивача Лісін В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити, та застосувати до вказаних правовідносин постанову ВСУ від 20.01.206р. у справі №6-2808цс15, де потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному.

Представник відповідача Левков В.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні вказаного позову посилаючись на те, що позивач повинен звертатись з відповідним позовом до страхової компанії, а не до відповідача, та не додано належних доказів щодо розміру заподіяної шкоди.

Представник третьої особи Коваленко А.О. судовому засіданні посилався на обставини, що викладені в його письмових поясненнях.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ТОВ «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на незаконність і необґрунтованість судового рішення, постановленим з порушенням норма матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини, які мають значення для справи, о призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що позовну заяву пред`явлено в порядку ст. 1194 ЦК України., в якій просить суд стягнути частку суми матеріального збитку у розмірі 46509,34 грн., що становить різницю між фактичною вартістю ремонту автомобіля у офіціального дилера автомобілів марки Хонда - TOB «Альфа Моторз» у сумі 64079,35 грн. і страховим відшкодуванням у розмірі 17570,01 грн. Фактичне відновлення автомобіля підтверджується нарядом замовленням № від 30.10.2017р., актом виконаних робіт № від 01.12.2017р., та чеками копії, яких містяться у матеріалах справи.

Зазначає, що розмір шкоди, стягнення якого є предметом позову, позивач просить стягнути саме з заподіювана шкоди, незважаючи на те що страховий ліміт не перевищений, оскільки страховик не повинен його відшкодовувати у відповідності до умов спеціального закону. Так, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою виходить за межі страхового відшкодування, оскільки спеціальним законом не покривається така шкода, що пов`язана із зносом запчастин ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою заявлено вимоги до неналежного відповідача, з урахуванням характеру спірних правовідносин та встановленого страхового ліміту,

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02.10.2017 року о 18 год. 25 хв. у м. Харкові по вул. Героїв Праці в районі будинку №2 відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем TOYOTA COROLLA р.н. НОМЕР_1 , не вибрала безпечну швидкість руху, в результаті чого втратила керування та скоїла зіткнення з автомобілем HONDA CIVIC, р.н. НОМЕР_2 , а потім ще й наїхала на велосипедиста ОСОБА_3 , від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

За фактом вказаної ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно відповідача за ст. 124 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 27.11.2017 року, яка набула чинності 08.12.2017 року, ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

У зв`язку із заподіянням позивачеві матеріального збитку, спричиненого даною ДТП, позивач звернулась до суду.

Автомобіль HONDA CIVIC, р.н. НОМЕР_2 належить на праві власності позивачу, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Автомобіль відповідача на момент ДТП був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6992244 від 22.08.2017 року зі страховим лімітом 100 000 грн.

Позивач звернулась до ТДВ «МСК» з заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок чого представником страховика та представником здійснено огляд вказаного автомобілю.

Відповідно до наданого до суду звіту №169/11/17 про оцінку колісного транспортного засобу від 19.10.2017 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобілю HONDA CIVIC, р.н. НОМЕР_2 21084,01 грн.

Позивач від страхової компанії отримав страхове відшкодування в розмірі 17570,01 грн., проте, за ремонт автомобілю позивачем було сплачено на рахунок ТОВ «Альфа Моторз» грошові кошти в розмірі 64079,35 грн.

За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до статті 1192 ЦК України, має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Матеріали справи свідчать про те, що винною в дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_2 .

Згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ТДВ «МСК» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в 100000,00 грн.

Страховою компанією визначено суму страхового відшкодування в розмірі 17570,01 грн. Вказана сума була узгоджена з позивачем та виплачена їй.

Проте, загальна вартість відновлювальних робіт перевищила визначене страховою компанією страхове відшкодування та склала 64079, 35 грн.

22.01.2018 року від представника ОСОБА_1 до ТДВ «МСК» надійшла заява про перегляд рішення про виплату страхового відшкодування.

24.01.2018 року ТДВ «МСК» було надано відповідь на зазначений лист, з якої вбачається, що відсутні підстави для доплати страхового відшкодування, оскільки долучені до заяви про перегляд рішення про виплату страхового відшкодування копії не завірені відповідно до вимог чинного законодавства. Також ТДВ «МСК» зазначило, що 19.10.2017 року представником ТДВ «МСК в присутності представника позивача було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу Honda Civic, номерний знак НОМЕР_2 , про що складено відповідний протокол огляду, підписаний його учасниками без заперечень. З метою виявлення будь-яких додаткових пошкоджень представники страховика не залучались і для додаткових оглядів не запрошувались, відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, ТДВ «МСК» відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконало свої зобов`язання за укладеним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у повному обсязі, а саме сплати узгодженої з позивачем суми страхового відшкодування в розмірі 17570,01 грн., що не заперечується позивачем.

Проте, загальна вартість відновлювальних робіт перевищила визначене страховою компанією страхове відшкодування та склала 64079, 35 грн., тому до виплати з винної особи підлягає різниця між сплаченими коштами за ремонт та страховим відшкодуванням, яка становить 46509,34 грн. (64079, 35 - 17570,01).

Отже, встановивши, що вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_2 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням.

Проте, суд першої інстанції на вищевказане уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову застосовувавши до вказаних правовідносин правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс18).

Суд першої інстанції як на підставу відмови у стягненні шкоди з ОСОБА_2 посилався, на те, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки у вказаній справі викладені інші обставини.

Звертаючись до суду з позовом позивачем заявлено вимоги, зокрема, до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної шкоди (збитків) для відновлення свого порушеного права. Позивачем надано докази на підтвердження завданих їй реальних збитків (вартості відновлювального ремонту) у розмірі 64079, 35 грн., а відповідачем не спростовано заявлений позивачем розмір шкоди будь-якими іншими належними доказами.

Відносини між ОСОБА_2 та її страховиком ТДВ «МСК» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Оскільки ТДВ «МСК» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 вищевказаного Закону - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різниці між страховою сумою стягнутою з ТДВ «МСК» та сумою вартості відновлювального ремонту, яка складає 46509, 34 грн, є помилковими.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судовий витрат.

Керуючись ст. ст. 367 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріального збитку у розмірі 46509 грн. 34 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1762 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 квітня 2020 року.

Головуючий І.П. Коваленко

Судді А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко