Єдиний унікальний номер 219/5127/20
Номер провадження 22-ц/804/2952/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 219/5127/20

Номер провадження 22-ц/804/2952/20

15 жовтня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Никифоряка Л.П., Новікової Г.В.

за участю секретаря Космачевської О.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

відповідач: Приватне акціонерне товариство «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «ВІСТЕК»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «ВІСТЕК» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

- за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «ВІСТЕК»

на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 липня 2020 року, вступну та резолютивну частину якого складено суддею Конопленко О.С. в м. Бахмут в приміщенні Артемівського міськрайонного суду Донецької області 14 липня 2020 року, час винесення рішення не зазначено, повний текст якого складено 17 липня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

29 травня 2020 року ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «ВІСТЕК» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 з 01 червня 2011 року перебував з відповідачем у трудових відносинах та 29 листопада 2019 року за угодою сторін був звільнений. Під час перебування у трудових відносинах з відповідачем з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата з період часу з 01 серпня 2019 року по 29 листопада 2019 року (включно): за серпень 2019 року нараховано 17 697,20 гривень, до сплати 14 246,24 гривень; за вересень 2019 року нараховано 26 523,83 гривень, до сплати 21 351,68 гривень; за жовтень 2019 року нараховано 25 318,19 гривень, до сплати 20 381,15 гривень; за листопад 2019 року нараховано 38 051,62 гривень, до сплати 30 631,56 гривень; усього нараховано 107 590,84 гривень, до сплати 86 610,63 гривень.

З урахуванням вищезазначеного, просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку, починаючи з 30 листопада 2019 року по день ухвалення рішення суду із розрахунку середньої заробітної плати в розмірі 1234,32 гривень, а також передбачену статтями 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам витрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 1261,25 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

14 липня 2020 року рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «ВІСТЕК» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з 01 серпня 2019 року до 29 листопада 2019 року в сумі 107 590 (сто сім тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 84 копійки, компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 25 копійок та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 листопада 2019 року по день ухвалення рішення суду в сумі 188 850 (сто вісімдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 96 копійок.

Зобов`язано відповідача при виплаті ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період з 01 серпня 2019 року до 29 листопада 2019 року в сумі 107 590 (сто сім тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 84 копійки, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 25 копійок та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 листопада 2019 року по день ухвалення рішення суду в сумі 188 850 (сто вісімдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 96 копійок утримати з цих сум податки та інші обов`язкові платежі.

Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 188 850, 96 грн та ухвалити в цій частині нове, яким зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що при винесенні рішення, суд першої інстанції не вбачав за доцільне, застосувати при вирішенні спірних правовідносин висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 26 червня 2019 року в цивільній справі 761/9584/15-ц.

Посилаючись на норми законодавства та практику Верховного Суду апелянт вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

05 жовтня 2020 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому вона зазначила, що суд першої інстанції правильно врахував всі обставини справи та правильно врахував те, що відповідач весь час обіцяв сплатити заборгованість, частково її сплачував у спірний період та просив ще зачекати.

Зазначає, що наявність деяких рішень Верховного Суду відносно описаних у цих рішеннях обставин, не може бути враховано при постановленні остаточного рішення (а.с.107-108).

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи (а. с. 113-115).

13 жовтня 2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просить справу розглядати за його відсутності, в присутності його дружини, яка є його представником- ОСОБА_2 (а.с.117).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивач з 01 червня 2011 року до 29 листопада 2019 року у ПрАТ «ВІСТЕК» обіймав посади інженера-лаборанта фізико-механічних випробувань в іспитовому центрі, начальника іспитового центру, начальника відділу (служби) стандартизації та контролю якості (а.с. 48-54).

29 листопада 2019 року трудові відносини між сторонами було припинено на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП згідно наказу № 188-к/тр-зв від 28 листопада 2019 року, що вбачається з копії відповідного наказу (а.с. 10) та наявного у трудовій книжці серії НОМЕР_1 запису за порядковим номером 12 (а.с. 52).

Згідно довідки № 381/23 від 22 квітня 2020 року, виданої генеральним директором ПрАТ «ВІСТЕК» Новіковим О.М. та головним бухгалтером ПрАТ «ВІСТЕК» ОСОБА_3 , розмір грошових виплат, які ОСОБА_1 повинен був отримати при звільненні 29 листопада 2019 року, складає 101 641,64 гривень, з яких: 15 031,01 гривень заробітна плата за липень 2019 року, 14 246,24 гривень заробітна плата за серпень 2019 року, 21 351,68 гривень заробітна плата за вересень 2019 року, 20 381,15 гривень заробітна плата за жовтень 2019 року, 30 631,56 гривень заробітна плата за листопад 2019 року (а.с. 10 зворот).

Вказані суми зазначені з розрахунку утримання з них податків й інших обов`язкових платежів, що вбачається з доданих до позову розрахункових листків, згідно яких у серпні ОСОБА_1 нараховано 17 697,20 гривень, до виплати 14 246,24 гривень; у вересні 26 523,83 гривень, до виплати 21 351,68 гривень; у жовтні 25 318,19 гривень, до виплати 20 381,15 гривень; у листопаді 38 051,62 гривень, до виплати 30 631,56 гривень (а.с. 12).

Згідно копії довідки № 523/28 від 29 травня 2020 року, виданої генеральним директором ПрАТ «ВІСТЕК» Новіковим О.М. та головним бухгалтером ПрАТ «ВІСТЕК» Рибіною Т.В., позивачу у вересні 2019 року за 168 відпрацьованих годин нараховано заробітну плату в розмірі 26 523,83 гривень, а у жовтні 2019 року за 168 відпрацьованих годин в розмірі 25 318,19 гривень, а відтак його середньогодинний заробіток складає 154,29 гривень, а середньоденний 1234,32 гривень (а.с. 13).

З довідки № 664/23 від 01 липня 2020 року, виданої генеральним директором ПрАТ «ВІСТЕК» ОСОБА_4 та в.о. головного бухгалтера ПрАТ «ВІСТЕК» ОСОБА_5 , позивач у вересні 2019 року відпрацював 21 день та йому нараховано заробітну плату в розмірі 26 523,83 гривень, а у жовтні 2019 року за 21 відпрацьований день 25 318,19 гривень, а відтак його середньогодинний заробіток складає 154,29 гривень, а середньоденний 1234,32 гривень (а.с. 58).

З доданого представником позивача до позову розрахунку компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату вбачається, що розмір компенсації за серпень 2019 року складає 299,17 гривень (14 246,24 гривень х 2,1%, де 14 246,24гривень розмір заборгованості з заробітної плати за вказаний місяць, 2,1% коефіцієнт індексації), за вересень 2019 року 298,92 гривень (21 351,68 гривень х 1,4%, де 21 351,68 гривень розмір заборгованості з заробітної плати за вказаний місяць, 1,4% коефіцієнт індексації), за жовтень 2019 року 264,95 гривень (20 381,15 гривень х 1,3%, де 20 381,15 гривень розмір заборгованості з заробітної плати за вказаний місяць, 1,3% коефіцієнт індексації), за листопад 2019 року 398,21 гривень (30 631,56 гривень х 1,3%, де 30 631,56 гривень розмір заборгованості з заробітної плати за вказаний місяць, 1,3% коефіцієнт індексації), а усього за вказаний період 1261,25 гривень (до оподаткування) (а.с. 11).

Таким чином, судом встановлено, що станом на теперішній час фактичний розрахунок при звільненні з позивачем згідно положень ст. 47 та ст. 116 КЗпП України ПрАТ «ВІСТЕК» проведений не в повному обсязі, зокрема не виплачено заробітну плату за період з серпня 2019 року до листопада 2019 року в сумі 107 590,84 гривень.

Судом такж було встановлено, що застосування під час розгляду даної справи висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року по справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), на яку посилається представник відповідача, є недоцільним з огляду на те, що встановлені у ній обставини справи, вочевидь не відповідають тим, які встановлені судом під час розгляду справи.

Судом першої інстанції було зроблено висновок про те, що з огляду на співмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 188 850,96 гривень, яка відображає дійсний розмір майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні.

Проте, колегія апеляційного суду не погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Норми статті 47 КЗпП України вказують про обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Між тим, встановлений ст. 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Так, працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у таких відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

Наведене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), на яку посилався відповідач, де касаційний суд, зокрема, зазначив, що зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, з огляду на очевидну неспівмірність заявленої до стягнення суми середнього заробітку в розмірі 188 850,96 грн зі встановленим розміром заборгованості по заробітній платі в розмірі 107 590, 84 грн, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, колегія суддів вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, визначити розмір відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 108 000 гривень.

Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результа¬тами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, у зв`язку з цим апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 188 850 (сто вісімдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 96 копійок.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «ВІСТЕК» задовольнити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 липня 2020 року в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 листопада 2019 року по день ухвалення рішення суду в сумі 188 850 (сто вісімдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 96 копійок змінити.

Зменшити розмір стягнутого з Приватного акціонерного товариства «МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «ВІСТЕК» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 188 850 (сто вісімдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень 96 копійок до 108 000 (ста восьми тисяч) гривень.

В іншій частині рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення виготовлено та долучено до матеріалів цивільної справи 15 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Л.П. Никифоряк

Г.В. Новікова