ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 643/1067/19

Провадження № 22-ц/ 818/1517/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова, ухвалене 27 листопада 2019 року у складі судді Горбунової Я.М.,

УСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, після уточнення якого у жовтні 2019 року (т.1 а.с. 99-104) просила збільшити стягнуті з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей до 2500 гривень щомісяця на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, стягнути з відповідача 50% додаткових витрат на утримання дітей, а саме: вартості придбаного ноутбуку Dell inspiration 5570, піаніно «Одесса» у розмірі 13492 грн одноразово, витрат за придбання путівок до дитячих таборів у розмірі 22677 грн одноразово, витрат на придбання книжок для вивчення англійської та німецької мов у розмірі 2779 грн 50 коп. одноразово, витрат на відвідування сином курсів та гуртків із технічних наук у розмірі 13 049 грн, витрат на оплату спортивного і творчого розвитку дітей у розмірі 13 630 грн, витрат за обстеження та лікування обох дітей у розмірі 2854 грн 42 коп.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 самостійно виховує спільних з відповідачем дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.10.2014 по справі № 643/10994/14-ц з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 800 гривень та доньки ОСОБА_4 - 700 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Заробітки позивача є мінімальними і з такими доходами вона не може в повній мірі забезпечити потреби дітей. Відповідач свої доходи приховує. Визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає зміні, оскільки потреби дітей значно зросли. Допомоги у вихованні дітей, догляді за ними, витратах на лікування відповідач не надає. Для навчання у школі, купівлі одягу, взуття, шкільного приладдя відповідач коштів не надає. З часу винесення судом рішення значно зросли витрати на комунальні послуги, які позивач оплачує самостійно. Значно зросла вартість продуктів харчування. У 2018-2019 роках діти відпочивали у літніх англійських таборах, на що витрачено 45354 грн, витрати на придбання необхідних підручників для вивчення дітьми англійської та німецької мови становлять за період з 2014 до 2019 роки 5 559 грн, витрати по відвідуванню дітьми спортивних і творчих курсів та гуртків становлять за 2015 - 2019 роки суму в розмірі 27 260 грн, витрати на відвідування сином курсів та гуртків з технічних наук - 26 818 грн., витрати по придбанню ноутбука для обох дітей і піаніно для музичного розвитку дочки - 26 984 грн, витрати на медичне обстеження та лікування обох дітей - 5 708,85 грн. Відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки офіційно не працює, але мешкає у великому приватному будинку, користується приватним автомобілем, систематично в бесіді зі знайомими хвалиться своїми великими заробітками, інших дітей на утриманні та вихованні не має. Тобто ОСОБА_2 може працювати повний робочий день, отримуючи заробітну плату або інший дохід, сплачувати аліменти у більшому розмірі і відшкодувати половину вартості додаткових витрат на утримання дитини.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволений частково. Збільшено розмір аліментів на утримання дітей, встановлений рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.10.2014, до 1110 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в розмірі 24 251 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у сумі 1536 грн 80 коп.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що після ухвалення рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 13.10.2014 Сімейним кодексом України (надалі СК України) та Законом України «Про прожитковий мінімум» був визначений мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів, що виявився більшим за визначений рішенням суду розмір. Механізм збільшення розміру аліментів на стадії виконання рішення суду державною виконавчою службою Законом України «Про виконавче провадження» не визначений, так само, як не визначений іншими нормами діючого законодавства. Тому розмір стягнутих з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей збільшений до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто до 1 110 грн на кожну дитину. При цьому суд послався на недоведеність можливості відповідача сплачувати на кожну дитину по 2500 грн аліментів щомісяця, оскільки на час розгляду справи ОСОБА_2 має іншу дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку в центрі зайнятості, і позивач не надала суду достатніх та достовірних доказів, які б підтверджували, що заробіток відповідача достатній для того, щоб з нього стягували аліменти у сумі, заявленій позивачем.

Вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дітей задоволені частково в частині стягнення 50% вартості оплати навчання дітей у Дитячій школі мистецтв № 3, оплати курсів ОСОБА_3 у малому університеті з інформатики, математики, фізики при ХНУ ім. В.Н. Каразіна, у Харківські технічній студії «Винахідник», оплати ноутбука для обох дітей і піаніно для ОСОБА_4 для її музичного розвитку. Ці витрати визнані судом такими, що пов`язані з особливостями розвитку дітей, спрямованими на розвиток їх особливих здібностей і доведеними належними й допустимими доказами. У стягненні інших додаткових витрат на дітей відмовлено, оскільки ОСОБА_1 не довела, що відпочинок дітей в англійських літніх таборах викликаний розвитком їх здібностей. Вартість підручників для вивчення іноземних мов не стягнута через те, що позивач не довела придбання їх саме для дітей і того, що саме ці книжки необхідні для їх розвитку. Вартість відвідування дітьми інших гуртків, ніж ті, що зазначені вище, не стягнута з відповідача через те, що не доведена належними доказами, і не доведено, що їх відвідування пов`язане з розвитком особливих здібностей, враховуючи характер занять та нетривалість їх відвідування. Витрати на лікування дітей не визнані судом додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, оскільки надані позивачем медичні довідки не свідчать про якісь особливі захворювання та пов`язані з ними обстеження, які виходять за рамки затрат, які можуть нести батьки в розмірі звичайних аліментних зобов`язань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, недоведеність вимог позивача належними доказами й неповне з`ясування судом обставин у справі, просить рішення суду скасувати в частині стягнення з нього додаткових витрат на утримання дітей, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В частині збільшення розміру аліментів рішення суду не оскаржується.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач не має матеріальної можливості надавати позивачу допомогу в додаткових витратах на утримання дітей, оскільки має значно нижчий рівень доходу, позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми й організовує їх дозвілля без узгодження із ним. ОСОБА_1 не довела оплати нею відвідування ОСОБА_4 Дитячої школи мистецтв № 3 і не довела відвідування зазначеної школи ОСОБА_3 . Надані позивачем квитанції з малого університету з інформатики, математики, фізики при ХНУ ім. В.Н. Каразіна не містять інформації хто саме його відвідує, як не місять інформації, що саме вивчається у гуртках, тому не можливо встановити, що відвідування гуртків сприяє розвитку здібностей дитини. Щодо відвідування Харківської технічної студії «Винахідник», то ОСОБА_1 не надала доказів оплати вартості відвідування гуртків у цьому закладі. І для розвитку технічних здібностей сина апелянт особисто купував сину обладнання для електричного конструювання. Ноутбук дітьми не використовується і не сприяє розвитку їх здібностей. Розписка у простій письмовій формі не може доводити придбання піаніно, оскільки може бути складена будь-ким. Піаніно позивач могла попросити в апелянта, сестра якого володіла зазначеним музичним інструментом. Також просить стягнути з ОСОБА_1 сплачений при подачі апеляційної скарги судовий збір і витрати на складення апеляційної скарги у розмірі 4000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти її задоволення, посилається на те, що відповідач є офіційно безробітним вже протягом 15 років, що не заважає йому утримувати помешкання й автомобіль, свою нову сім`ю, оскільки весь цей час він працює не офіційно. Добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не бажає, хоча знає про відвідування дітьми гуртків і секцій. Спілкуватися з дітьми позивач колишньому чоловіку не заважає, але діти самі не бажають з ним спілкуватися через його світогляд та відсутність інтересу до них з боку батька. Понесені додаткові витрати на утримання дітей доведені належними і допустимими доказами. Документи про оплату гуртків і секцій надані ті, що надаються закладами, які відвідуються дітьми за встановленою в закладах формою. Ціна придбаного доньці піаніно не передбачає обов`язкового нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. А музичний інструмент, що був у власності сестри апелянта, був у непридатному для використання стані через поганий догляд за ним. До того ж ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей, що також підтверджує його небажання добровільно допомагати матеріально утримувати дітей.

У поясненнях на відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечує проти його доводів, посилаючись на те, що заборгованості зі сплати аліментів не має, з дітьми спілкується, збирає документи для встановлення графіку спілкування з ними в судовому порядку через перешкоди позивача.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на неї, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду не оскаржене сторонами в частині збільшення розміру аліментів та відмови у стягненні частини додаткових витрат на утримання дітей, рішення суду від 27.11.2019 переглядається колегією суддів лише в частині обґрунтованості стягнення з ОСОБА_2 24 251 грн додаткових витрат на утримання дітей.

Відповідно до ст. п.п. 1,4 ч.1, ч.2 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судовим розглядом установлено та вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_6 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.1 а.с. 10-11). Діти проживають разом із матір`ю, що не заперечується сторонами.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (надалі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185);

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Отже, СК України розмежовує стягнення аліментів на утримання дитини на загальних підставах, розмір яких визначається з урахуванням матеріального становища сторін, дитини та її здоров`я, та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, зумовлених особливими обставинами.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Згідно із частиною другою статті 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення один раз, періодично або постійно.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 2, 3 ст. 77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Оскаржуваним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 24 251 грн додаткових витрат на утримання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які складаються з половини вартості оплати навчання дітей у Дитячій школі мистецтв № 3, оплати курсів ОСОБА_3 у малому університеті з інформатики, математики, фізики при ХНУ ім. В.Н. Каразіна, у Харківські технічній студії «Винахідник», оплати ноутбука для обох дітей і піаніно для ОСОБА_4 для її музичного розвитку.

Обґрунтовуючи необхідність стягнення з відповідача вартості відвіданих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 гуртків у Дитячій школі мистецтв № 3, ОСОБА_1 надала суду довідку комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Дитяча школа мистецтв № 3» № 76 від 16.11.2018, відповідно до якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , навчається у закладі з 1 вересня 2016 року на інструментальному відділенні (клас фортепіано), за весь час навчання у якому було сплачено 5960 грн (т.1 а.с. 33). Довідка містить підпис директора школи та печатку.

Також позивачем були надані копії дублікатів квитанцій від 05.05.2017 на суму 360 грн, 07.04.2017 на суму 360 грн, 06.10.2016 на суму 220 грн, 08.09.2016 на суму 220 грн, 02.03.2017 на суму 360 грн, 31.01.2017 на суму 360 грн, згідно з якими ОСОБА_1 сплачувала за навчання ОСОБА_3 у Дитячій школі мистецтв № 3 (т.1 а.с. 43, 44, 46-49). Копія квитанції від 10.10.2016 свідчить про сплату ОСОБА_1 благодійного внеску на користь Дитячої школи мистецтв № 3 (т.1 а.с. 45), тому не може вважатися оплатою додаткових витрат на розвиток здібностей дитини.

Згідно з довідкою комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу «Дитяча школа мистецтв № 3» № 143 від 13.09.2019 за час навчання ОСОБА_4 у закладі за її навчання за період з 2016 по 2019 рік було сплачено 9880 грн (т.1 а.с. 155). Довідка також містить підпис директора та печатку.

Колегія суддів уважає, що вказаними документами доведене відвідування ОСОБА_4 Дитячої школи мистецтв № 3 з 2016 по 2019 роки, ОСОБА_3 з вересня 2016 року по травень 2017 року, оплата ОСОБА_1 зазначених гуртків на суму 11760 грн (9880+360+360+220 + 220+360+360). Тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню 5880 грн (11760/2).

На підтвердження відвідування ОСОБА_3 курсів у малому університеті з інформатики, математики, фізики при ХНУ ім. В.Н. Каразіна позивач надала суду копії дублікатів квитанцій від 01.11.2018 (т.1 а.с. 35), від 01.10.2018 № 0.0..1 (т.1 а.с. 36), від 24.09.2018 (т.1 а.с. 40), від 07.12.2018 (т.1 а.с. 41), від 01.10.2018 № 0.0..1 (т.1 а.с. 120), від 15.01.2019 (т.1 а.с. 122), від 08.02.2019 (т.1 а.с. 122 зворот), від 04.03.2019 (т.1 а.с. 123), від 02.04.2019 (т.1 а.с. 123 зворот), від 02.05.2019 (т.1 а.с. 124).

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що у зазначених квитанціях указане призначення платежу « ОСОБА_7 . Оплата за підготовчі курси» і не вказано які саме підготовчі курси, хто їх відвідує, у справі відсутня довідка, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відвідував курси у малому університеті з інформатики, математики, фізики при ХНУ ім. В.Н. Каразіна в період, указаний у квитанціях, тому не можливо вважати доведеним, що сплачені кошти є додатковими витратами на утримання ОСОБА_3 .

Доведеним є лише відвідування ОСОБА_3 курсів при ХНУ ім. В.Н. Каразіна з математики, інформатики, фізики, за які ОСОБА_1 сплатила 240 грн (квитанція № 0.0..1 від 18.09.2018), 195 грн (квитанція № 0.0..1 від 18.09.2018), 225 грн (квитанція № 0.0..1 від 18.09.2018), оскільки в цих квитанціях указано які саме курси відвідувались, та зазначено «5 клас», що відповідає віку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с. 118-119).

Тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню не 3774 грн за навчання ОСОБА_3 в малому університеті з інформатики, математики, фізики при ХНУ ім. В.Н. Каразіна, а 330 грн ((240+195+225)/2).

На підтвердження витрат на навчання ОСОБА_3 у технічній студії «Винахідник» ОСОБА_1 надала суду довідку від 25.09.2019, за змістом якої ОСОБА_3 відвідував заняття у студії з курсів « ІНФОРМАЦІЯ_6 WeDo» та «Наука і Технологія», за які було сплачено 2110 грн (т.1 а.с. 117). Зазначена довідка містить підпис директора студії ОСОБА_8 .

Колегія суддів уважає, що половина від зазначеної суми (1055 грн) обґрунтовано стягнута з відповідача, оскільки ОСОБА_2 не заперечує схильність сина до техніки, а позивач довела понесення витрат на розвиток здібностей сина в цій частині.

Також суд обґрунтовано стягнув з відповідача половину вартості придбаного ОСОБА_4 піаніно, оскільки позивач довела суду відвідування донькою курсу фортепіано з 2016 року у Дитячій школи мистецтв № 3, а отже, необхідним є придбання відповідного музичного інструменту. На підтвердження передачі грошей за інструмент позивачем надана копія розписки від 12.12.2016, згідно з якою ОСОБА_9 продала ОСОБА_1 піаніно «Одесса», що перебувало у вжитку, за 8 500 грн. Розписка містить підпис та прізвище й ініціали ОСОБА_9 , написані особисто (т.1 а.с. 105 зворот). Доказів недійсності зазначеної розписки не надано, сума продажу допускає його укладення у простій письмовій формі, тому колегія суддів уважає обґрунтованим стягнення з ОСОБА_2 половину його вартості 4250 грн (8500/2). Апелянт не надав суду доказів того, що він пропонував надати позивачу фортепіано сестри, а ОСОБА_6 відмовилася від його отримання.

Разом з тим, не може вважатися, на думку колегії суддів, додатковими витратами на розвиток дітей придбання ноутбуку, оскільки не доведено, що його придбання викликане потребами дітей, вони ним користуються для розвитку своїх здібностей.

Зазначена позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17 (провадження № 61-14849св19).

Згідно з наданим ОСОБА_1 товарним чеком № ЕМ-000059808 від 18.09.2018 вартість придбаного позивачем ноутбуку Dell Inspiration 5570 склала 18 485 грн (т.1 а.с. 105), тому половина його вартості 9 242 грн 50 коп. (18 485/2) стягненню з ОСОБА_2 не підлягає.

При цьому колегія суддів уважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно неможливості брати участь у додаткових витратах на дитину через незадовільний матеріальний стан не можуть бути підставою для відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки апелянт ІНФОРМАЦІЯ_7 народження є працездатною особою, має змогу працювати й зобов`язаний приймати участь у всебічному розвитку дітей. Тому судова колегія вважає, що додаткові витрати у розмірі 11 515 грн підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, рішення суду зміні. Стягнутий з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розмір додаткових витрат на ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з 24 251 грн підлягає зменшенню до 11 515 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2019 з ОСОБА_2 в дохід держави стягнутий судовий збір у розмірі 1536 грн 80 коп., з яких 768 грн 40 коп. за вимогу про збільшення розміру аліментів, а 768 грн 40 коп. за вимогу про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Оскільки судовий збір за стягнуті додаткові витрати як рішенням суду першої інстанції, так і рішенням суду апеляційної інстанції є мінімальним в обох випадках, стягнутий судовий збір за рішенням суду першої інстанції в цілому зміні не підлягає.

Щодо вимоги апелянта стягнути з ОСОБА_6 судовий збір, сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги, та відшкодувати вартість правничої допомоги за складення апеляційної скарги, то відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_6 звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги сплатив 1152 грн 60 коп. (т.2 а.с. 1), його апеляційна скарга визнана обґрунтованою на 52,52%, тому 605 грн 35 грн судового збору підлягають компенсації на користь ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 надав суду копію договору про надання правової допомоги № 1 від 10.01.2020, укладений між ОСОБА_2 і адвокатом Корнєвим Олексієм Володимировичем (т.2 а.с. 10), копію свідоцтва про право на зайняття ОСОБА_10 адвокатською діяльністю № 1906 серії НОМЕР_1 (т.2 а.с. 11), копію квитанції до прибуткового касового ордера № 2 від 15.01.2020 про сплату ОСОБА_2 4000 грн за договором № 1 від 10.01.2020 (т.2 а.с. 12), копію акту здачі та приймання наданих послуг № 1 від 15.01.2020, відповідно до якого ОСОБА_10 склав на користь ОСОБА_2 апеляційну скаргу за 5 год. Вартість послуг адвоката склала 4000 грн (т.2 а.с. 13).

З цієї суми компенсації за рахунок держави на корись апелянта підлягає 2100 грн 80 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2019 року змінити.

Зменшити розмір додаткових витрат, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 24251 (двадцять чотирьох тисяч двохсот п`ятдесяти однієї) гривні до 11 515 (одинадцяти тисяч п`ятисот п`ятнадцяти) гривень.

Компенсувати ОСОБА_2 2706 (дві тисячі сімсот шість) гривень 15 (п`ятнадцять) копійок судових витрат за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 8 квітня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді А.В.Котелевець

Р.М.Піддубний