Провадження № 4-с/760/112/20
В справі № 760/5032/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 року Солом"янський районний суд м. Києві в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Шпори М.М.

представника заявника- ОСОБА_1

суб`єкта оскарження - Білоконя М.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Білоконь Микола Вадимович, заінтересовані особи - стягувач Акціонерне товариство» Правекс Банк», суб`єкт оціночної діяльності - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕКСПЕРТ ГРУП» про визнання дій приватного виконавця неправомірними, визнання неправомірними та скасування постанов, визнання неправомірним та скасування звіту, зупинення передачі на реалізацію та реалізацію арештованого майна, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білоконя М.В. і просить:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого кругу м. Києва Білоконя М.В. у виконавчому провадженні №60761382, пов`язані з оцінкою, описом, арештом, підготовкою та передачею на реалізацію належного йому нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , як такі, що вчинені в період дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті";

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Білоконя М.В. про опис та арешт майна у виконавчому провадженні №60761382 від 21 січня 2020 року;

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Білоконя М.В. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №60761382 від 23 січня 2020 року.

- визнати неправомірним та скасувати Звіт про оцінку квартири від 7 лютого 2020 року, складений суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ "ЄВРОЕКСПЕРТ ГРУП" на підставі постанови приватного виконавця Білоконя М.В. від 23 січня 2020 року;

- зупинити передачу на реалізацію та зупинити реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 .

Посилається на те, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білоконя М.В. від 2 грудня 2019 року ВП №60761382 відкрито виконавче провадження №60761382 з виконання виконавчого листа № 2-3166/13, виданого 25 березня 2015 року Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованості за Кредитним договором № 626- 016/08Р від 21 жовтня 2008 року у сумі 193 391,11 дол. США, з яких 128 883.00 дол. США заборгованість по кредиту, 2 191, 00 дол. США пені за несвоєчасне погашення кредиту; 48 847.00 дол. США відсотків за користування кредитом, 13 470.00 дол. США пені за несвоєчасне погашення відсотків.

З метою забезпечення виконання ним зобов`язань за Кредитним договором був укладений Договір іпотеки № 626-016/08Р від 21 жовтня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Антиповою І.В. за №6394, відповідно до якого було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , яка набута ним у власність на підставі Договору купівлі-продажу від 21 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Антиповою І.В. за №6389, зареєстрованого в реєстрі правочинів за № 3198678.

Дана квартира була придбана за рахунок отриманого в банку кредиту, є єдиним належним йому нерухомим житловим майном та використовується як єдине, постійне, зареєстроване місце проживання з 27 листопада 2008 року та виступає як забезпечення зобов`язань за споживчим кредитом, наданим кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті.

14 лютого 2020 року він одержав постанову приватного виконавця Білоконя М.В. про опис та арешт майна від 21 січня 2020 року ВП №60761382 - спірної квартири.

Крім того, ним отримана постанова приватного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 23 січня 2020 року ВП №60761382, відповідно до якої приватний виконавець постановив призначити суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ "ЄВРОЕКСПЕРТ ГРУП" для оцінки квартири з метою її реалізації.

19 лютого 2020 року він отримав повідомлення про результати визначення вартості майна та копію висновку про вартість нерухомого майна, в якому зазначено, що метою оцінки є визначення вартості об`єкта оцінки для продажу на конкурсних засадах.

Вважає дії та постанови приватного виконавця, а також проведену оцінку незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони спрямовані на примусову реалізацію належної йому квартири всупереч чинній тимчасовій забороні на примусове стягнення, встановлене Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Виходячи з цього, просить задовольнити скаргу.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав.

Приватний виконавець в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував.

Подав до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що 02 грудня 2019 року ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60761382, якою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Зазначеною постановою накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на його рахунках, на все його рухоме та нерухоме майно.

Постановою про опис та арешт майна боржника від 21 січня 2020 року описано майно, яке належить боржнику, а саме: квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

23 січня 2020 року від АТ «ПРАВЕКС БАНК» надійшла заява про призначення суб`єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні та в цей же день було винесено постанову про призначення оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Боржник після проведення опису та визначення вартості майна не втратив права користування та/або проживання в квартирі. Єдине обмеження, встановлене постановою про опис та арешт майна боржника від 21 січня 2020 року, це заборона відчуження та погіршення майнового стану.

Ним не приймалось рішення щодо передачі на реалізацію описаної квартири, а тому вважає, що в справі відсутній предмет спору, так як ним не підготовлено та не подано заявку про реалізацію арештованого майна в межах виконавчого провадження № 60761382 до ДП «СЕТАМ» відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5.

Виходячи з цього, просить у задоволенні скарги відмовити.

Представник заінтересованої особи - стягувача в судовому засіданні проти скарги заперечував.

Подав до суду заперечення, в яких зазначає, що рішенням суду від 02 грудня 2013 року стягнуто з заявника на користь банку 193 391,11 дол. США заборгованості за умовами Кредитного договору, що за курсом НБУ еквівалентно 1 545 775,14 гр.

Протягом чотирьох років з 2015 по 2019 роки рішення знаходилося на виконанні в органах виконавчої служби Вінницької області, а 20 серпня 2019 року банк звернувся до органів державної виконавчої служби про повернення виконавчого документа.

В подальшому банк звернувся до приватного виконавця Білоконя М.В., яким 02 грудня 2019 року відкрито виконавче провадження № 60761382 та вчиняються виконавчі дії.

Вважає, що оскаржувані рішення та дії приватного виконавця були прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах повноважень і права скаржника цими діями не порушені.

Виходячи з цього, просить відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білоконя М.В. від 2 грудня 2019 року відкрито виконавче провадження №60761382 з виконання виконавчого листа № 2-3166/13, виданого 25 березня 2015 року Солом`янським районним судом міста Києва, про стягнення з заявника на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованості за Кредитним договором у сумі 193 391,11 дол. США.

Постановою від 02 грудня 2019 року накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на його рахунках, на все його рухоме та нерухоме майно.

/ а.с. 24 - 26; 28 - 29 /

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Частинами 1,3 ст.50 Закону визначено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Статтею 56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постановою приватного виконавця від 21 січня 2020 року проведено опис та арешт на майна боржника - квартири АДРЕСА_1 .

23 січня 2020 року на підставі заяви стягувача - від АТ «ПРАВЕКС БАНК» приватним виконавцем винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні - суб`єкта господарювання - ТОВ» ЄВРОЕКСПЕРТ ГРУП».

07 лютого 2020 року ТОВ» ЄВРОЕКСПЕРТ ГРУП» був наданий висновок про вартість нерухомого майна.

/ а.с. 31 - 33; 37 - 39; 42 - 43 /

Представник заявника в судовому засіданні підтвердив обізнаність заявника про наявність ухваленого судом рішення про стягнення з нього заборгованості, його тривале перебування на виконанні та невиконання заявником у добровільному порядку.

Таким чином, суд вважає, що вчинені приватним виконавцем заходи в частині винесення постанови та опису та арешту спірної квартири є законними, своєчасними і такими, що відповідають меті виконавчого провадження, визначеній законом.

З матеріалів справи вбачається, що копія постанови про опис та арешт майна боржника від 21 січня 2020 року була направлена боржнику та стягувачу, отримана заявником, як боржником, 14 лютого 2020 року.

Представник заявника не заперечував отримання вказаної постанови та невиконання заявником рішення суду протягом тривалого часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Згідно зі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі, якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

З урахуванням встановленого Законом України « Про виконавче провадження» порядку звернення стягнення на майно боржника, суд вважає, що дії приватного виконавця та винесена постанова відповідають порядку, встановленому законом.

Обгрунтовуючи незаконність дій приватного виконавця в цій частині, заявник посилається на порушення приватним виконавцем прав сторін погодити вартість майна у встановлений ч.2 ст.57 Закону 10-денний строк, та його права призначити суб`єкта оціночної діяльності лише в разі недосягнення такої згоди, а також винесення постанови протягом двох днів з моменту винесення постанови про опис та арешт майна.

Не заперечуючи такого права сторін, суд, у той же час, зважає на те, що рішення про стягнення з заявника заборгованості ухвалене судом у 2013 році, тривалий час не виконується божником.

Крім того, будучи обізнаним про наявність виконавчого провадження, будь-яких заходів до його виконання не вживав, ініціативи щодо визначення вартості арештованого майна з банком, як стягувачем, не проявляв, а тому залучення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості арештованого майна відповідає вимогам закону і меті виконавчого провадження, встановленим законом.

Відповідно до ст.3 України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні`оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Оспорюючи дії приватного виконавця та вказаний Звіт заявником при зверненні до суду та його представником у судовому засіданні не було зазначено, в чому саме Звіт є недійсним та яких критеріїв при проведенні оцінки не було дотримано оцінювачем.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17, а також у постанові Верховного Суду від 22 березня 2019 року в справі № 925/440/18, які, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, мають враховуватися судом, Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.

Звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

З урахуванням цього суд вважає, що призначенням суб`єкта оцінювання права заявника, як боржника в виконавчому провадженні, порушені не були, такі порушення заявником не доведені, дії приватного виконавця відповідали вимогам закону, а тому підстави для визнання дій виконавця в цій частині неправомірними та скасування винесених ним процесуальних рішень відсутні.

Крім того, відповідно до п.1 ч. 1 Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Судом встановлено та не заперечується представником заявника, а також підтверджено приватним виконавцем, заходів до реалізації квартири приватний виконавець не вживав і квартира на реалізацію в порядку, визначеному законом, не передавалася.

Виходячи з цього, суд вважає, що вчинення приватним виконавцем дій, направлених на виконання рішення суду, в тому числі опис та арешт майна, а також його оцінка не є порушенням вимог даного Закону, оскільки так дії лише забезпечують виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та спрямовані на забезпечення повного виконання виконавчого документу і збереження іпотечного майна.

В ч. 1 ст. 18 Закону зазначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виходячи з цього та викладеного вище, суд приходить до висновку, що діями приватного виконавця права заявника порушені не були, вчинені ним дії з метою виконання рішення суду відповідали вимогам закону, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. 32 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 5, 18, 24,26, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2,10,12,76-81, 258,259,260, 261, 263, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання дій приватного виконавця неправомірними, визнання неправомірними т скасування постанов, визнання неправомірним та скасування звіту,зупинення передачі на реалізацію та реалізацію арештованого майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 09 червня 2020 року.

Суддя: Л.А.Шереметьєва