Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"15" травня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В., при секретарі Черноусові В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Заступника керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної незаконним виловом риби,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року заступник керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1, діючий в інтересах держави в особі Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства у Донецькій області, звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн з конфіскацією знарядь вчинення правопорушення. Так, в постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 порушив ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, заподіявши виловом риби цінних порід збитків навколишньому середовищу на загальну суму 5882 гривень. Однак, при розгляді даного провадження судом не було вирішено питання про відшкодування шкоди, завданої рибному господарству України відповідачем. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь держави шкоду, завдану внаслідок незаконного вилову риби у розмірі 5882 гривень та суму судового збору в розмірі 1921 гривень.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на пред`явлений позов, а також будь-яких інших заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надав.

З урахуванням наведених обставин, зважаючи на наявність письмової згоди представника позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що постановою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 вересня 2018 року, яка набрала чинності 09 жовтня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., з конфіскацією знарядь вчинення правопорушення.

З мотивувальної частини вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 07.08.2018 року, о 23 год. 50 хв., знаходячись на узбережжі Азовського моря м. Маріуполя, водна станція «Локомотивне депо», здійснював лов риби забороненими знаряддями лову - сіткою «павук», виловив рибу бичок у кількості 173 шт., чим завдав шкоду рибному господарству України на суму 5882,00 грн., чим порушив вимоги п. 3.15 Правил любительського та спортивного риболовства. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 85 ч. 4 КУпАП.

Відповідно до положень ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження: здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Належність водних біоресурсів визначається Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ч. 1 ст. 37 якого передбачає, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Отже, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади.

Відповідно до пункту 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 року, зареєстрованих Міністерством юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562, забороняється лов водних живих ресурсів із застосування вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї, промислових і інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань.

Розмір шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, обчислюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування(збирання)або знищення цінних видів водних біоресурсів» від 21 листопада 2011 року №1209.

Згідно з ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ч. ч. 1, 6 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та грубого порушення правил рибальства доведений постановою суду від 27 вересня 2018 року, яка набрала законної сили.

Отже, спричинення ОСОБА_1 шкоди рибному господарству України у розмірі 5882 гривень підтверджено матеріалами справи.

За таких обставин з відповідача, враховуючи «Такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України» (додаток №3), затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1209 від 21 листопада 2011 року, підлягає стягненню шкода в розмірі 5882 гривень, заподіяна незаконним добуванням (збиранням) цінних видів водних біоресурсів.

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 1921 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 263-265, 279 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Заступника керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Азовського басейнового управління Державного агентства рибного господарства до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної незаконним виловом риби задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Маріупольської міської ради Донецької області (отримувач: Маріуп.УК/м.Маріуполь/24062100, , Казначейство України (ЕАП), р/р UA1005051, код платежу 24062100), майнову шкоду у розмірі 5882 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь прокуратури Донецької області (87500, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6, р/р № НОМЕР_2 , Державна казначейська служба України, МФО - 820172, , отримувач - прокуратура Донецької області). судовий збір у сумі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення повинно бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: Н. В. Литвиненко