Житомирський апеляційний суд
Справа №277/1336/19 Головуючий у 1-й інст. Прищепа Т. П.
Категорія 39 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Борисюка Р.М.

Галацевич О.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у місті Житомирі справу №277/1336/19

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

за апеляційною скаргою адвоката Савченка Миколи Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 31 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Прищепи Т.П. у смт. Ємільчино,

встановив:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики від 07.08.2019 в сумі 92125,00 грн.; 503,55грн. 3 % річних за користування коштами за період з 16.08.19 по 15.12.19; 1388,15грн. нарахування індексу інфляції за порушення грошового зобов`язання за вересень-жовтень 2019 року. В обґрунтування позовну зазначив, що 07.08.2019 між ним та відповідачем був укладений договір позики у відповідності з яким він передав, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 92125грн., що підтверджується розпискою. В обумовлений договором строк до 15.08.2019 відповідач гроші не повернув, що є підставою для застосування положень ст.625 ЦК України.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 31 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Савченко М.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що розписка про отримання грошових коштів була написана власноручно відповідачем, що підтверджує факт отримання грошових коштів у відповідності з вимогами ст.1074 ЦК України.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із змісту ксерокопії розписки від 07.08.2019, оригінал якої позивач суду першої інстанції не надав і не долучив до апеляційної скарги, вбачається, що ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 92125грн., які зобов`язався повернути до 15.08.2019 (а.с.21).

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (ст.1047 ЦК України).

Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-50цс16 від 24.02.2016 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Як передбачено ч.2 ст.625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Позивач не надав суду належного та допустимого доказу на підтвердження існування між сторонами правовідносин, які випливають з договору позики, - оригіналу розписки. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Дана справа є малозначною в силу вимог закону (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Савченка Миколи Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 31 липня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча: Судді: