Житомирський апеляційний суд
Справа №281/822/19 Головуючий у 1-й інст. Свинченко Г. Д.
Категорія 57 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №281/822/19 за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 14 січня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Свинченко Г.Д.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром завданої матеріальної шкоди і страховою виплатою в розмірі 10873 грн. 61 коп. та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Окрім того просив стягнути на користь ОСОБА_3 витрати на підготовку звіту про оцінку транспортного засобу у розмірі 1200 грн., витрати на відправлення повідомлення ОСОБА_4 про проведення огляду пошкодженого автомобіля експертом у сумі 217 грн. 20 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

Також просив стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на лікування у розмірі 839 грн. 20 коп. та 10000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 30 березня 2019 року о 9 год. 00 хв. на 171 км. автодороги Київ-Ковель, поблизу АЗС «АВІАС» в с. Глухова, Лугинського району Житомирської області, з вини ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталося зіткнення з належним ОСОБА_3 автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого був водій ОСОБА_2 , в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 18 червня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до звіту №19/19 про оцінку колісного транспортного засобу вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження складає 23221 грн.

2 липня 2019 року ПАТ НАСК «Оранта» здійснено виплату ОСОБА_3 12347 грн. 39 коп. страхового відшкодування.

Оскільки розмір страхового відшкодування є меншим, ніж розмір матеріального збитку, ОСОБА_4 зобов`язаний сплатити ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Крім того, ОСОБА_2 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження та перебував на лікарняному з 1 квітня 2019 року по 17 квітня 2019 року, у зв`язку з чим поніс витрати на лікування в розмірі 839 грн. 20 коп.

Також ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок спричиненої ДТП та подальших дій, пов`язаних з проведенням експертного дослідження і необхідністю звернення до правоохоронних органів та суду, позивачі зазнали моральних страждань, які негативно вплинули на їхнє життя.

Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 14 січня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на лікування в сумі 467 грн. 40 коп. та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та на користь ОСОБА_2 10000 грн.

Зокрема, зазначає, що відповідач не вживав будь-яких заходів щодо відшкодування заподіяної шкоди. Судом не враховано, що присуджена до відшкодування сума завданої шкоди є недостатньою для відновлення порушених прав позивачів. Внаслідок неправомірних дій відповідача вони зазнали моральних страждань, які призвели до негативних змін у їхньому житті та проявилися у хвилюванні, обуренні, емоційній напрузі, стресі.

Суд не надав належної оцінки тій обставині, що автомобіль, який використовувався для сімейних потреб, тривалий час був непридатним для використання. Крім того, відвідування відділу поліції, суду, страхової компанії, експерта стало для позивачів додатковим джерелом стресу. Окрім того, судом не враховано , що ОСОБА_2 проходив курс лікування та тривалий час не мав можливості вести звичайний для нього спосіб життя.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 30 березня 2019 року, близько 9 години, на 171 км автодороги сполученням Київ-Ковель, поблизу АЗС «Авіас» в с. Глухова Лугинського району Житомирської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_4 , який керував автомобілем ВАЗ 21061, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також ОСОБА_2 , який був за кермом належного ОСОБА_3 автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Зміст наявної в матеріалах справи постанови про закриття кримінального провадження від 31 травня 2019 року свідчить про те, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді синця в проекції правого гомілково-ступневого суглоба, набряку м`яких тканин вказаної ділянки.

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 18 червня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Судом також встановлено, що протягом періоду з 1 по 17 квітня 2019 року ОСОБА_2 перебував на амбулаторному лікуванні.

Відповідно до звіту №19/19 від 13 травня 2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 23221 грн.

Матеріали справи свідчать, що 2 липня 2019 року НАСК « Оранта» було здійснено виплату ОСОБА_3 страхового відшкодування у розмірі 12347 грн. 39 коп.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За правилами ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.п.1,2 ч.2 вказаної норми моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Про дотримання судом засад розумності, виваженості та справедливості при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди також звертає увагу Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

При розгляді позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції в повній мірі врахував характер та обсяг фізичних, душевних, психологічних страждань, яких зазнали позивачі внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а фактично зводяться до переоцінки доказів, досліджених судом з дотриманням вимог процесуального права.

Рішення в частині відшкодування моральної шкоди постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

В іншій частині рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 14 січня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: