Справа № 305/1931/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 квітня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Готра Т.Ю., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Тячівського районного суду від 25 листопада 2019 року ухвалене головуючим суддею Бобрушко В.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Квасівської сільської ради, Управління Держгеокадастру у Рахівському районі Закарпатської області про скасування рішення сільської ради та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, -

встановив:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Рахівського районного суду з позовом до ОСОБА_1 , Квасівської сільської ради, Управління Держгеокадастру у Рахівському районі Закарпатської області про скасування державного акту на право приватної власності на землю.

В свою чергу у січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , Квасівської сільської ради, Управління Держгеокадастру у Рахівському районі Закарпатської області про скасування рішення сільської ради та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю.

Ухвалою Рахівського районного суду від 28.01.2016 року зустрічний позов ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_2 .

В подальшому, ухвалою Рахівського районного суду від 18.09.2017 року справу передано на розгляд до Тячівського районного суду.

Ухвалою Тячівського районного суду від 29.03.2018 року первісний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Рішенням Тячівського районного суду від 29.05.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовлено.

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування посилається на те, що під час ухвалення рішення від 29 травня 2019 року не вирішено питання про судові витрати за проведення земельно-технічні експертизи та витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги.

Просив суд винести додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь судові витрати в розмірі 15144 гривні, з яких: 6144 гривень - витрати за проведення судової земельно-технічної експертизи, 7000 гривень - витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги, 2000 гривень - транспортні витрати адвоката, який приймав участь у даній цивільній справі.

Додатковим рішенням Тячівського районного суду від 25.11.2019 року заяву ОСОБА_2 , задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6144 грн. витрат за проведення судової земельно-технічної експертизи, 7000 грн. витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги адвокатом, 2000 грн. витрат, пов`язаних із відрядженням адвоката до суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить додаткове рішення скасувати та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 . В обґрунтування скарги посилається на те, що суд не вправі був задовольняти заяву ОСОБА_2 , оскільки позовна заява ОСОБА_2 , залишена без розгляду. Також суд не дослідив співмірності витрат на правову допомогу.

На апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав відзив, доводи якого зводяться до того, що вимоги апеляційної скарги підлягають відхиленню.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави вимог апеляційної скарги і доводи відзиву на скаргу, вважає що така підлягає задоволенню, з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

А згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до приписів ст.. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

А відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

З чого слідує, що у разі залишення позову без розгляду позивач не вправі ставити питання про компенсацію йому судових витрат, пов`язаних з розглядом такого позову.

Як вбачається з матеріалів справи клопотання ОСОБА_2 про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи було подано до суду першої інстанції у березні 2016 року. На той момент у даному провадженні розглядався як первісний позов ОСОБА_2 так і зустрічний позов ОСОБА_1 . В самому клопотанні ОСОБА_2 вказаний саме як позивач, і таке обґрунтоване необхідністю з`ясування всіх обставин справи. Відтак, апеляційний суд вважає, що призначена судом експертиза пов`язана саме з розглядом первісного позову ОСОБА_2 , а тому і витрати на її проведення у розмірі 6144 грн., пов`язані саме з таким розглядом.

Оскільки первісний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду, то останній не вправі ставити питання про компенсацію йому таких судових витрат.

З приводу витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн. та пов`язаних з відрядженням адвоката у розмірі 2000 грн., апеляційний суд зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 22.08.2018 року між ОСОБА_2 та адвокатом Підлуським В.Д. укладено договір про надання правової допомоги (Т.3, а.с.17). На підставі такого договору видано відповідний ордер серії ІФ №058187 від 25.09.2018 року (Т.3, а.с.16). Отже, надання правової допомоги ОСОБА_2 адвокатом Підлуським В.Д. здійснювалося у даній справі вже після залишення первісного позову ОСОБА_2 без розгляду. Відтак, надання такої правової допомоги не пов`язане з розглядом первісного позову ОСОБА_2 , а стосується виключно розгляду судом зустрічного позову ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що у задоволенні позову ОСОБА_1 судом відмолено, то ОСОБА_2 , як відповідач у такому позові, вправі ставити питання про компенсацію йому понесених судових витрат, пов`язаних з таким розглядом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Апеляційний суд констатує, що на момент ухвалення судом першої інстанції рішення від 29.05.2019 року в матеріалах справи були відсутні всі необхідні документи, які б підтверджували розмір понесених ОСОБА_2 витрат на правовому допомогу адвоката Підлуського В.Д. В матеріалах справи був наявний лише договір про надання правової допомоги від 22.08.2018 року, який сам по собі не підтверджує факт понесення ОСОБА_2 судових витрат на правову допомогу. Розрахунок наданих послуг та квитанцію про оплату таких ОСОБА_2 долучено лише до заяви про ухвалення додаткового рішення (Т.3, а.с.194, 195), яка подана більш як через три місяці після ухвалення судом рішення.

А отже, в силу приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України суд не вправі був брати їх до уваги, так-як такі подані поза межами п`яти днів після ухвалення рішення суду, що слугувало підставою для суду першої інстанції по залишенню без розгляду такої заяви у частині вимог, що стосувались витрат понесених під час розгляду зустрічного позову.

За таких обставин, вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 7000 грн. та пов`язаних з відрядженням адвоката у розмірі 2000 грн., слід залишити без розгляду на підставі приписів абзацу 3 ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Наведене вище є підставою для скасування додаткового рішення суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про залишення без розгляду частини вимог по ухваленню додаткового рішення суду з приводу питання про судові витрати за зустрічним позовом та відмови в ухваленні додаткового рішення суду з приводу питання про судові витрати за первісним позовом.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 133, 137, 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Додаткове рішення Тячівського районного суду від 25 листопада 2019 року, скасувати.

Заяву ОСОБА_2 щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат в частині надання правової допомоги у розмірі 7000 грн. та пов`язаних з відрядженням адвоката у розмірі 2000 грн., залишити без розгляду.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат пов`язаних з проведенням експертизи у розмірі 6144 грн., відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 06 квітня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді