Дата документу 02.03.2020
Справа № 334/573/20
Провадження № 2-о/334/97/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лапі М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника, в обґрунтування якої зазначила, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 одружилася із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з цього часу будучи зареєстрованими за різними адресами, вони фактично постійно проживали єдиною родиною за адресою: АДРЕСА_1 , де вели сумісне господарство, мали спільний бюджет. Так ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 - за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявниця є пенсіонеркою з 1998 року, а ОСОБА_2 з 23.03.2009 року була встановлена II група інвалідності.

З грудня 2014 року у результаті того, що м. Макіївка опинилася на тимчасово окупованій території, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 єдиною родиною мешкали за адресою: АДРЕСА_3 , де вели сумісне господарство, мали спільний бюджет.

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тимчасово приїхали у м. Макіївка, де мали намір продати квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер на непідконтрольній Україні території. Факт смерті було встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2019 року (справа №334/7874/19), на підставі якого 15.11.2019 року Дніпровським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2

Одержуючи невелику пенсію, заявниця постійно перебувала на грошовому утриманні свого покійного чоловіка, пенсія якого була суттєво більшою за пенсію заявниці, а тому була основним джерелом засобів для існування та проживання сім`ї.

Після смерті ОСОБА_2 заявниця звернулась до заінтересованої особи з приводу отримання пенсії по втраті годувальника, однак їй було відмовлено в зв`язку з відсутністю необхідних для цього документів. На заяву ОСОБА_1 від 26.11.2019 року Дніпровський відділ обслуговування громадян м. Запоріжжя головного Управління ПФУ в Запорізькій області відмовив у переведені заявниці з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника згідно до ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з тим, що вона на час смерті годувальника (чоловіка) була зареєстрована за різними адресами, крім того, у зв`язку з цими обставинами, 18.12.2019 року їй було відмовлено у підтверджені факту перебування на утриманні померлого годувальника.

ОСОБА_1 у заяві зазначає, що після смерті чоловіка, вона шлюбу з іншою особою не вкладала, а тому має право на пенсію з нагоди втрати годувальника, так як одержувана допомога від чоловіка була для неї основним постійним джерелом існування.

Станом на теперішній час заявниця мешкає за адресою: АДРЕСА_3 та має намір отримати пенсію по втраті годувальника, яку може бути призначено лише після того, як буде встановлено факт перебування її на утриманні чоловіка, а вирішити вказане питання в позасудовому порядку у ОСОБА_1 не має можливості, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись з вказаною заявою до суду, в якій просить встановити факт свого перебування на утриманні померлого чоловіка з 03.11.2015 року по час його смерті.

В судове засідання заявниця не з`явилась. Її представник адвокат Мосін О.В. в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Есауленко В.В. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомила, що заявниця та її чоловік проживали єдиною родиною за адресою: АДРЕСА_1 , а потім у м АДРЕСА_4 як тимчасово переміщені особи, підтвердила обставини перебування заявниці на утриманні чоловіка.

Вивчивши надані матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, суд дійшов до наступного висновку.

Положеннями п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народилася у м. Макіївка Донецької області, перебуває на обліку як тимчасово переміщена особа та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 03.11.2015 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, заявниця була дружиною ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у м. Макіївка Донецької області.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2019 року було встановлено факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Макіївка Донецької області.

ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, копії яких долучено до заяви.

З дня укладення шлюбу з ОСОБА_2 вони, будучи зареєстрованими за різними адресами, фактично постійно проживали єдиною родиною за адресою: АДРЕСА_1 , де вели сумісне господарство, мали спільний бюджет, що підтвердили в судовому засіданні свідки.

Згідно Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.12.2014 року. № та Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.06.2017 року №2222 на ім`я ОСОБА_2 , та Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.12.2014 року №, Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.06.2017 року №2223 на ім`я ОСОБА_1 , подружжя з 03.12.2014 року в результаті того, що м. Макіївка опинилося на тимчасово окупованої території України, однією родиною мешкали за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 є пенсіонеркою з 1998 року, що підтверджується копією пенсійного посвідчення №62595 від 01.07.1998.

Згідно Виписки з Акту Огляду МСЕК про результати визначення ступеня професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ДОН -04 №014733 та Довідки про результати визначення ступеня професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ДОН -04 №014733, виписки 23.03.2009 року, ОСОБА_2 було встановлено II групу інвалідності.

Заявниця разом з чоловіком ОСОБА_2 в жовтні 2019 року тимчасово перебували у місті Макіївка. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що встановлено вищевказаним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

На теперішній час заявниця зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується вищевказаними Довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

На час смерті у жовтні 2019 року ОСОБА_2 отримував пенсію в розмірі 14950,02грн., а пенсія ОСОБА_1 у жовтні 2019 року складала 2000,00 грн., що підтверджується долученими до заяви Довідками ГУПФУ Запорізької області Дніпровського району м. Запоріжжя №1766, №1767 від 28.12.2019 року.

Зазначені документи підтверджують той факт, що одержуючи невелику пенсію, заявниця постійно перебувала на грошовому утриманні свого покійного чоловіка, пенсія якого була суттєво більшою за її пенсію, а тому була основним джерелом засобів для існування та проживання сім`ї.

Після смерті ОСОБА_2 заявниця звернулась до заінтересованої особи з приводу отримання пенсії по втраті годувальника, однак рішенням Відділу з питань перерахунків пенсії №2 управління застосування пенсійного законодавства №60 від 29.11.2019 року їй було відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 згідно паспорта громадянина України зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , а ОСОБА_2 на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Так, згідно Листа Дніпровського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя ГУ ПФУ в Запорізькій області № 66-С-1 від 18.12.2019 року, надіслана ОСОБА_1 копія довідки АВЖД «Вікторія» м. Макіївка від 31.10.2019 року за № 451, згідно якої ОСОБА_2 на час своєї смерті мешкав разом з дружиною за адресою: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 без реєстрації з квітня 2008 року по день своєї смерті не може бути прийнята як допустимий доказ, у зв`язку з тим, що видана вона була установою так званої Донецької Народної Республіки, а відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльності вважаються незаконними, а будь-який акт (рішення, документ), виданий цим органом , є недійсним та не створює правових підстав.

Відповідно до вимог пунктів 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь - які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченому частиною другою цієї статті є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно з частинами 1 - 2 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

За положеннями статті 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно частини 1 статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Пункту Б частини З вказаної статті передбачає непрацездатними членами сім`ї вважаються: батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку.

ОСОБА_1 у заяві зазначила, що після смерті чоловіка, вона шлюбу з іншою особою не вкладала, а тому має право на пенсію з нагоди втрати годувальника.

Згідно ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно частині 1 статті 38 даного Закону, члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Частина 2 вказаної статті передбачає, що члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Частина 1 статті 46 цього Закону передбачає, що сім`я, яка має право на пенсію в разі втрати годувальника, може звертатися за призначенням пенсії в будь-який час після смерті або встановлення безвісної відсутності годувальника без обмеження будь-яким строком.

Так, пунктом 2.3. «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, встановлено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, З пункту 2.1 цього розділу, а також документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Згідно п. 2.11 Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Факт перебування ОСОБА_4 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується долученими до заяви письмовими доказами, а також показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 .

Положеннями ч.4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлення в судовому порядку факту перебування заявниці на утриманні померлого чоловіка необхідне їй для отримання додаткового доходу для належного існування.

За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт перебування ОСОБА_4 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, заяву необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 259, 263-265, 268, 293,294, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Макіївка Донецької області (ІПН НОМЕР_2 ), перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Макіївка Донецької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.