ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/653/20 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

сторін:

представника апелянта ОСОБА_1 ,

представника заявника Гуцалюка А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/17372/14-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 квітня 2020 року, постановлену суддею Сташківим Н.Б., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт - Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року представник ТОВ «Вердикт - Капітал» Радченко В.Ю. звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивавана тим, що 07 вересня 2014 року Підволочиський районний суд Тернопільської області ухвалив рішення по справі № 2/604/187/15 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ДельтаБанк» заборгованості за кредитним договором № 0. Вказує, що 09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № 950/К, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту № 0.

Враховуючи наведене, просив замінити стягувача ПАТ «ДельтаБанк» на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 2/604/187/15 за позовом ПАТ «ДельтаБанк» до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 квітня 2020 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «ДельтаБанк» на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 2/604/187/15 за позовом ПАТ «ДельтаБанк» до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_3 адвокат Сампара Н.М. подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивавана тим, що розгляд даної справи відбувся за відсутності апелянта, хоча ОСОБА_3 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Вказує, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги не є правонаступництвом. Крім того, заявником не подано доказів, які б свідчили про наявність відкритого виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, просить скасувати ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 квітня 2020 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

11 серпня 2020 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, поданий представником ТОВ «Вердикт - Капітал» адвокатом Радченко В.Ю., в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивований тим, що заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження. Вказує, що ТОВ «Вердикт Капітал» були надані до суду всі необхідні докази, які підтверджують правонаступництво.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Сампара Н.М. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені у ній.

Представник ТОВ «Вердикт - Капітал» адвокат Гуцалюк А.Р. проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники по справі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

07 вересня 2014 року Підволочиський районний суд Тернопільської області ухвалив рішення по справі № 2/604/187/15 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ДельтаБанк» заборгованості за кредитним договором № 0 в сумі 1248655 грн. 09 коп., а також 2832 грн. 62 коп., всього разом - 1251487 грн. 71 коп.

На підставі вказаного рішення суду, 06 жовтня 2015 року Підволочиським районним судом Тернопільської області видано виконавчий лист у справі № 2/604/187/15 (а.с.6-7).

09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № 950/К, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту № 0, що підтверджується додатком до договору (а.с.8-13).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям право попередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» є правонаступником стягувача АТ «ДельтаБанк» у справі № 2/604/187/15 за позовом ПАТ «ДельтаБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0, а відтак ТОВ «Вердикт Капітал» набуло всіх прав кредитора по відношенню до боржника за зазначеним кредитним договором.

У зв`язку з викладеним, ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до вимог ст.ст.512, 514 ЦК України та ст.55 ЦПК України є правонаступником стягувача, та відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» і ст.442 ЦПК України вправі звернутися до суду із заявою про заміну сторони правонаступником.

При цьому, згідно висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, безпідставними є доводи апелянта про те, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги не є правонаступництвом.

Апеляційний суд враховує, що доказів, які б свідчили про недійсність укладеного правочину щодо відступлення права вимоги, суду надано не було.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

При цьому, суд також враховує, що відповідно до ст.129-1Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України». Обов`язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Наведене означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов`язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження».

Забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про задоволення заяви щодо заміни сторони виконавчого провадження правильними.

Апеляційний суд не бере до уваги твердження апелянта, що заявником не подано доказів, які б свідчили про відкрите виконавче провадження, оскільки заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

Такий висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року справа № 6-1355/10.

Отже, подана до суду представником апелянта копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27 червня 2018 року ВП №49038709 не має правового значення при вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. При цьому в даній постанові вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 27 червня 2021 року.

Колегія суддів зауважує, що відмова у заміні стягувача на правонаступника у даній цивільній справі фактично унеможливлювала б виконання прийнятого судового рішення щодо стягнення боргу з боржника за кредитним зобов`язанням, яке набрало законної сили.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що судом не взято до уваги клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи, оскільки в матеріалах справи вказане клопотання відсутнє.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення слідує, що 13 березня 2020 року ОСОБА_3 особисто вручено судову повістку про виклик до суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином колегія суддів вважає, що ухвала Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 квітня 2020 року є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного тексту постанови 21 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді