Справа № 727/5209/20
Провадження № 2/727/1176/20
У Х В А Л А

03 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Желик І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Чернівці заяву ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Соловйова Євгенія Анатоліївна про визнання договору нікчемним, -

встановив:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Соловйова Євгенія Анатоліївна про визнання договору нікчемним.

03.11.2020 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід головуючому по справі судді Смотрицькому В.Г., яка обґрунтована тим, що суддя приймав процесуальні рішення по справі про забезпечення позову та відмовив у цьому. В подальшому Чернівецький апеляційний суд скасував цю ухвалу. Крім того суддя Смотрицький В.Г. розглядаючи справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання недійсним, відмовив у задоволенні позову, зробив висновки, які не відповідають дійсності, та не прийняв до уваги факти, які мали важливе значення для правильного вирішення спору.

Під час розгляду цієї справи позивачем було заявлено клопотання про витребування належним чином завірених витягів з журналу обліку викликів, що стосуються цієї угоди; належним чином завірених витягів з Реєстру реєстрації нотаріальних дій, що стосуються цієї угоди; належним чином завірених витягів з Реєстру для реєстрації заборони відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів, що стосуються цієї угоди.

Але судом під головування судді Смотрицького В.Г. в задоволенні цієї частини клопотання також було безпідставно відмовлено.

Також зазначив, що батьком представника відповідача та третьої особи ОСОБА_4 є ОСОБА_5 , який протягом 2006 2018 років працював заступником голови Апеляційного суду Чернівецької області, що на його думку вбиває всі надії на ПРАВОСУДДЯ, якого він не просить, а вимагає.

У зв`язку з вищевикладеним просив відвести суддю Смотрицького В.Г. від розгляду даної справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав заяву, представника відповідача та третьої особи, яка просила відмовити в задоволенні заяви, дослідивши заяву про відвід, суд приходить до наступних висновків.

В ч.1 ст. 36 ЦПК України передбачено перелік підстав, у зв`язку з якими суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу).

Фактично, доводи заяви позивача про відвід судді не містять обґрунтування обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді Смотрицького В.Г. та аргументів, що містять підстави для відводу судді від участі в справі.

Щодо частини обставин, яким позивач обґрунтовує свою заяву про відвід судді, і зокрема, що суддя приймав процесуальні рішення по справі про забезпечення позову та відмовив у цьому., яке в подальшому Чернівецький апеляційний суд скасував, що суддя Смотрицький В.Г. розглядаючи справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання недійсним, відмовив у задоволенні позову, зробив висновки, які не відповідають дійсності, та не прийняв до уваги факти, які мали важливе значення для правильного вирішення спору, то ця частина обставин вже була предметом розгляду першої заяви про відвід судді Смотрицького В.Г., в задоволенні якої було відмовлено.

Щодо частини обставин, яким позивач обґрунтовує свою заяву про відвід судді, і зокрема, що суддя відмовив в задоволенні клопотання про витребування належним чином завірених витягів документів від нотаріуса, то таке рішення суду було викликано тим, що наявні в цих документах відомості не мають жодного значення для розгляду цієї справи, позов пред`явлений позивачем зовсім з інших підстав, надані докази жодним чином не зможуть підтвердити чи спростувати обставини, на які посилається позивач у позовній заяві.

Що стосується посилання позивача на те, що батьком представника відповідача та третьої особи ОСОБА_4 є ОСОБА_5 , який протягом 2006 2018 років працював заступником голови Апеляційного суду Чернівецької області, то ці твердження зовсім не підтверджують, що суддя Смотрицький В.Г. прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, що є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. У судді Смотрицького В.Г. з суддею ОСОБА_5 завжди були винятково робочі стосунки, і це не є підставою для відводу судді.

Згідно з ст. 36 ч.4 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 листопада 1997 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Feyv.Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28, 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 28 жовтня 1998 року (Wettstein v. Switzerland) п. 42).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наведені заявником обставини не є підставою для відводу в силу положень п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення заяви позивача.

Згідно з ст. 40 ч.3 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Ця заява про відвід надійшла до суду не за три робочі дні до судового засідання, а в день судового засідання.

З огляду на те, що заявлений відвід є необґрунтованим, та на підставі ч.3 ст. 40 ЦПК України суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні.

Керуючись ст. ст.33,36,40 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Смотрицького В.Г. у даній справі відмовити за безпідставністю.

Суддя: