Справа № 446/1719/18 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І.
Провадження № 22-ц/811/2651/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представниці відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представниці третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Кам?янка-Бузького районного суду Львівської області в складі судді Котормуса Т.І. від 7 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , Кам`янка-Бузької районної спілки споживчих товариств, Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерев`яна гордість", за участі третіх осіб Кам`янка-Бузького районного відділу виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Кам?янка-Бузького районного суду Львівської області від 07 вересня 2018 року заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено частково.Накладено арешт на нерухоме майно комплекс нежитлових будівель, що складається з шести нежитлових будівель, загальною площею 3530,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. Вважає, що ухвала прийнята з порушенням норм права та є незаконною. Зазначає, що суд покликається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10.05.2011 року відповідачу ОСОБА_6 належить комплекс нежитлових будівель загальною площею 3530,2 кв.м. розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує на те, що при наявності такого договору, право власності на вказані приміщення ОСОБА_6 не було набуто, оскільки в даному договорі чітко прописувався момент набуття права власності на предмет договору і це було державна реєстрація об`єкту. Вказує на те, що Апеляційний суд Львівської області своєю постановою від 23.06.2018 року звернув стягнення на комплекс будівель. Також, судом не було взято до уваги те, що ухвалою від 30.07.2018 року Верховним Судом було зупинено виконання постанови Апеляційного суду Львівської області від 23.06.2018 року до закінчення її перегляду у касаційному порядку. Зазначає, що позивач позбавлений можливості вчиняти будь-які дії із таким майном, враховуючи, що зупинення відбулося за ухвалою суду, а тому жодних порушень зі сторони відповідачів прав та законних інтересів позивача не було. Також, зазначає, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 27.10.2018 року право власності на комплекс нежитлових будівель належить ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , які не вступали ні в які правовідносини з позивачем ОСОБА_5 у зв`язку з цим підстав для накладення арешту на майно, яке належить боржнику не є законним, оскільки боржником в оскаржуваній ухвалі виступає ТОВ «Дерев?яна гордість».

В судове засідання окрім представниць відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 , решта учасників справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Клопотання представниці позивача ОСОБА_5 ОСОБА_10 про відкладення розгляду справи з підстав участі у іншому судовому засіданні, колегія суддів вважала необґрунтованим та відхилила, зважаючи на те, що судове засідання у даній справі було призначене заздалегідь, про що учасники справи повідомлялися належним чином, в тому числі і сторона позивача. Участь же представниці позивача у іншому судовому засіданні жодним чином не може бути тією обставиною, яка свідчить про поважність причин неявки у дане судове засідання, зважаючи, зокрема, і на те, що представницею не наведено жодних доводів пріоритетності іншого судового засідання; те, що угода на представництво у іншій справі у представниці укладена 5.10.2020 року, тобто за день до даного судового засідання; а також те, що стороною позивача не наведено жодних обґрунтованих доводів поважності причин неявки самого позивача чи неможливості забезпечення участі іншого представника (представниці) у даній чи іншій справі, про яку йшлося. При цьому колегія, також, зважала і на тривалість перебування даної справи у провадженні апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниць відповідача та третьої особи на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, заяви про забезпечення позову, апеляційної скарги, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи у судах обох інстанцій колегія суддів вважає, що апеляційну скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Так, як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції посилаючись, зокрема, на ч.2 ст. 149, п.1,2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, п. 4Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»та частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, виходив з того, що відповідно до договору купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель від 10.05.2011 р. зареєстрованого в реєстрі за № 917 відповідачу ОСОБА_11 належить комплекс нежитлових будівель загальною площею 3530,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою колегії судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області від 23.06.2018 за результатами розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_5 - ОСОБА_12 на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29.11.2017 звернуто стягнення на комплекс нежитлових будівель, що складається з шести нежитлових будівель, загальною площею 3530,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 для виконання рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20.07.2016 в справі № 446/53/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним. Як видно з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 25.07.2018 державним реєстратором Львівської обласної філії комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Малайдах А.С. внесено запис про право власності 27243134 ТОВ "Дерев`яна гордість" на комплекс нежитлових будівель, що складається з шести нежитлових будівель, загальною площею 3530,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що по 1/2 частці зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . Відтак, з наведеного встановлено, що накладення арешту на нерухоме майно комплекс нежитлових будівель загальною площею 3530,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як вид забезпечення позову, який просить вжити заявник, співвідноситься з заявленими позовними вимогами, а тому невжиття такого заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, що дає підстави про необхідність задоволення заяви позивача в цій частині. Разом з тим, суд не залишає поза увагою й те, що ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05.04.2016 в забезпечення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики у справі № 446/53/16-ц було накладено арешт на комплекс нежитлових будівель загальною площею 3530,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 і такий судом не скасовано. Однак, враховуючи те, що на даний час змінився власник вказаного нерухомого майна, який може скористатись правом розпоряджатись своїм майном, тому для забезпечення позову, предметом якого є власне оскарження реєстрації права власності тового титульного власника, з метою забезпечення виконання рішення суду в майбутньому, необхідно накласти арешт на вказане вище нерухоме майно. Щодо заборони будь-яким особам вчиняти-будь-які дії щодо об`єкта нерухомості, то суд вважає, що така вимога підлягає задоволенню лише в частині встановлення такої заборони для нового власника - ТОВ "Дерев`яна гордість", засновниками якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , а не для невизначеного кола осіб, як просить заявник. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги заборонити вчиняти будь-які дії щодо об`єкта нерухомості, так у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, а заявник такі не конкретизував. За таких обставин, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову частково.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду немає.

Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов`язку вчиняти певні дії. Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, можуть бути передані приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до змісту п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно з п.1ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що:

-між сторонами дійсно виник спір та

-існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

-з`ясувати обсяг позовних вимог,

-дані про особу відповідача, а також

-відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень схожих правовідносин судом касаційної інстанції, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду немає.

Як вбачається із виділених матеріалів цивільної справи, що надійшли на розгляд до апеляційного суду, ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , Кам`янка-Бузької районної спілки споживчих товариств, Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерев`яна гордість", Комунального підприємства "Центр державної реєстрації" в особі Львівської обласної філії комунального підприємства "Центр державної реєстрації", за участі третьої особи Кам`янка-Бузького районного відділу виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області, на даний час до участі у справі залучено третіх осіб Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у якому просив:

-скасувати державну реєстрацію права власності:

o ОСОБА_1 на Ѕ нерухомого майна комплексу нежитлових будівель, площею 3530,2 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , здійснену державним реєстратором Львівської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Малайдах Анастасією Святославівною 25.07.2018 року, номер запису про право власності 27243134 від 25.07.2018 року;

o ОСОБА_7 на Ѕ нерухомого майна комплексу нежитлових будівель, площею 3530,2 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , здійснену державним реєстратором Львівської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Малайдах Анастасією Святославівною 25.07.2018 року, номер запису про право власності 27243168 від 25.07.2018 року.

Одночасно з позовною заявою представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_12 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходів забезпечення позову шляхом:

-накладення арешту на комплекс нежитлових будівель, що складається з шести нежитлових будівель, загальною площею 3530,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо об`єкта нерухомості - комплексу нежитлових будівель, що складається з шести нежитлових будівель, загальною площею 3530,2 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 , ОСОБА_7 .

В обґрунтування своєї заяви посилалася на те, що на виконання рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20.07.2016 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики Кам`янка-Бузьким РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області звернуто стягнення на спірний комплекс нежитлових будівель. 25.07.2018 державним реєстратором, незважаючи на накладений органами державної виконавчої служби арешт та заборону відчуження, внесено записи про реєстрацію права власності на вказаний об`єкт за ТОВ "Дернев`яна гордість", засновниками якого є відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 . Вважає, що відповідач ОСОБА_11 з врахування вже проведеної перереєстрації нерухомого майна може здіснити повторну перереєстрацію на інших осіб з метою невиконання грошових зобов`язань перед ним, що може утруднити чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду.

Із матеріалів, що надійшли на розгляд до апеляційного суду, зокрема, позовної заяви, апеляційної скарги, вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, що стосується скасування реєстрації права власності на нежитлові приміщення та фактично спрямований на повернення можливості реалізації своїх прав позивачем як особи, в інтересах якого було звернено стягнення на спірне майно.

Захід, що вжитий судом стосується та співмірний позовним вимогам, а саме позов заявлений про скасування реєстрації права власності на нежитлові приміщення, накладення ж арешту на вказані приміщення, про які йшлося забезпечує виконання можливого рішення суду про задоволення позову про скасування реєстрації права власності на нежитлові приміщення та фактично повернення згаданої можливості реалізації прав позивача як особи, в інтересах якої звертається стягнення на заставлене майно.

Також, арешт накладений на майно виключно відповідачів, не стосується прав та інтересів інших осіб, оскільки нежитлові приміщення, на які накладено арешт дійсно належить відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Дії зі зміни власників спірного майна після постановлення судового рішення про звернення стягнення на заставлене майно (23.06.2018 року), а саме 25.07.2018 року, свідчать про ризики для виконання потенційного рішення про задоволення позову, а саме повернення можливості подальшого звернення стягнення на спірне майно у позивача. А саме відповідачами, яким належить спірні нежитлові приміщення можуть вживатися заходи щодо унеможливлення виконання чи істотного утруднення виконання такого рішення шляхом подальшого відчуження такого майна, зміни його правового статусу, видозміни, тощо.

Також, і позивачем (в особі представниці) належним чином обґрунтовано ризики, які існують та можуть вплинути на виконання майбутнього рішення суду про задоволення позову, а саме загрози відчуження майна, що належить відповідачам, його видозміни.

Незважаючи на відсутність будь-яких стосунків та правовідносин між ОСОБА_1 та позивачем, а також іншим відповідачем ОСОБА_7 , потенційне рішення суду про задоволення позову покликане відновити становище, що існувало до реєстрації права власності на спірний об`єкт за згаданими відповідачами, а саме відновити можливість реалізації такого майна на захист інтересів позивача в порядку виконання іншого рішення суду про стягнення з відповідача ОСОБА_13 на користь позивача грошових коштів.

Відповідно такі заходи покликані забезпечити ефективний захист та поновлення порушених та оспорених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся в суд та відповідно невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити вказаний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, що може мати місце у випадку реалізації відповідачами майна, якого стосується спір, чи інших дій, про які йшлося.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу, слід залишити без задоволення, ухвалу ж суду першої інстанції слід залишити без змін.

Що стосується доводів відповідача та третьої особи про існування на даний час інших обставин, що впливають на оскаржуване рішення, а саме скасування, зокрема, судового рішення про звернення стягнення на заставлене майно, тощо, то такі на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції не впливають, оскільки такі виникли після оскаржуваної ухвали та не могли бути враховані судом першої інстанції при її постановленні. Крім цього, такі обставини можуть бути на даний час передумовами для звернення до суду зацікавлених осіб для вирішення питання про зміну заходів забезпечення, що вжиті, їх скасування і ін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кам?янка-Бузького районного суду Львівської області від 07 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2020 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра