Справа №635/6212/19
Провадження по справі №2/635/763/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Бобко Т.В.,
секретар судового засідання Ус Ю.В.,
учасники справи:
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Мереф`янської міської ради, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки з усіх видів його доходу щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 25 лютого 2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якого вони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після реєстрації шлюбу сторони проживали за місцем реєстрації позивача у с. Високий Харківського району Харківської області, однак сімейне життя не склалось, оскільки відповідач зловживав спиртними напоями, не приділяв достатньої уваги сім`ї, допускав подружню невірність. В листопаді 2012 року відповідач забрав свої речі та пішов з сім`ї до іншої жінки, з цього часу сторони не проживають разом, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільне господарство. На даний час позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вже майже сім років відповідач не бачив свого сина, не спілкувався з ним та не надавав матеріальну допомогу на його утримання. Вихованням та розвитком дитини повністю займається позивач, яка і утримує його. Отже, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не телефонує сину, не цікавиться його успіхами у навчанні, станом здоров`я, не приймає участі у матеріальному забезпеченні. Позивач зазначає, що до теперішнього часу дитина не має зареєстрованого місця проживання, оскільки для його реєстрації необхідна згода батька, який проживає за межами Харківської області, не бажає приїжджати до дитини та будь-яким чином сприяти реалізації сином своїх прав. А тому позивач вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде відповідати інтересам останнього. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частки з усіх видів його доходу щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що він є працездатною особою, не має на утриманні інших осіб, а тому має можливість надавати сину матеріальну допомогу.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 вересня 2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 лютого 2020 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, у разі неявки в судове засідання відповідача, просила суд ухвалити рішення в заочному порядку.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області Чопорова В.В., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
25 лютого 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований шлюб у Височанській селищній раді Харківського району Харківської області, актовий запис №08 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 25 лютого 2005 року).
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач по справі - ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 05 липня 2006 року).
Як вбачається зі змісту актів, складених депутатом виборчого округу №4 Височанської селищної ради Харківського району Харківської області Козловою Г.М. від 12 серпня 2019 року, ОСОБА_3 проживає без реєстрації зі своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Прибудинкова територія зазначеного домоволодіння відповідає правилам благоустрою, прийнятим на території Височанської селищної ради Харківського району Харківської області.
Згідно довідки Височанської спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови імені Героя радянського союзу О.Л.Пшенички Харківської районної ради Харківської області №01-28/302 від 09 серпня 2019 року, ОСОБА_3 навчається у сьомому клас, батько учня в школу за дитиною не приходив, навчанням не цікавився.
Зі змісту медичної довідки Амбулаторії загальної практики сімейної медицини сел. Високий Комунального некомерційного підприємства Харківської районної ради «Центр первинної медичної допомоги №1 Харківського району» від 12 серпня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у вказаній амбулаторії, батько дитини ОСОБА_2 участі у лікуванні та вакцинації дитини не приймає, станом здоров`я не цікавиться.
Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
27 січня 2020 року Харківською районною державною адміністрацією наданий висновок щодо вирішення спору про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого Харківська районна державна адміністрація Харківської області встановила, що ухилення від виконання батьківських обов`язків з боку ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має місце та, входячи з інтересів дитини вважала за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у судовому порядку.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.ч.2,3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).
Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування своїх позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є ухилення його від виконання обов`язків по вихованню дитини.
В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Доводи позивача, про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям та здоров`ям сина не цікавиться, не спілкується з сином та не проявляє турботи, відповідачем під час судового розгляду жодним чином не спростовані.
Крім того, Відповідач ОСОБА_2 був повідомлений судом про розгляд справи у передбаченому ЦПК України порядку, однак жодного разу до суду не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, як і будь-яких заперечень з приводу позовних вимог.
Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини.
Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Харківська районна державна адміністрація вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що до суду надано відповідний висновок №01-22/171 від 27 січня 2020 року.
Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батько своїми батьківськими обов`язками по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд прийшов до висновку, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до свого сина, а тому позбавлення батьківських прав відповідача є єдиним можливим засобом забезпечення дитині належного життя та розвитку.
Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ.
З приводу вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Частиною 3 статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом ч. 3 ст. ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Позивач визначили спосіб стягнення аліментів з відповідача шляхом стягнення їх у частці від доходу батька дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідачем не надано суду доказів щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та інших осіб, а також будь-яких доказів щодо стану його здоров`я. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем також не надано.
Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 01 січня 2020 року становить 2218 гривен, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у частці від доходу батька - у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 14 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.
Згідно квитанції від 13 серпня 2018 року, позивачем при пред`явленні до суду вищевказаного позову були понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання до суду позову з вимогами про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини у розмірі 768,401536,80 гривень
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання до суду позову з вимогами про позбавлення відповідачів батьківських правв розмірі 768,40 гривень.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити повністю.
ОСОБА_2 позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 14 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок в дохід держави.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Строк на апеляційне оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено 06 квітня 2020 року.
Суддя Т.В. Бобко