Ухвала

12 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 484/1082/19

провадження № 61-2919св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи за першим позовом:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Миколаївський обласний центр зайнятості,

третя особа - ОСОБА_2 ,

учасники справи за другим позовом:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - Миколаївський обласний центр зайнятості,

третя особа - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та Миколаївського обласного центру зайнятості на постанову Миколаївського апеляційного суду від 15 січня 2020 року у складі колегії суддів: Ямкової О. О., Колосовського С. Ю., Локтіонової О. В.,

ВСТАНОВИВ :

04 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Миколаївського обласного центру зайнятості, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

25 березня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Миколаївського обласного центру зайнятості, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання дій та рішення протиправними.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2019 року у складі судді Маржиної Т. В.позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним і скасовано наказ директора Миколаївського обласного центру зайнятості від 15 лютого 2019 року № 56-к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості з 19 лютого 2019 року. Стягнуто з Миколаївського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 лютого 2019 року по 21 жовтня 2019 року включно у розмірі 104 543,67 грн з відрахуванням із вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів, а також суми компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, якщо вона була виплачена ОСОБА_1 при звільненні. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання незаконними дій та рішення Миколаївського обласного центру зайнятості щодо переведення 15 листопада 2017 року ОСОБА_1 з посади заступника директора Первомайського міськрайонного центру зайнятості на посаду директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості згідно наказу від 15 листопада 2017 року № 388-к відмовлено. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допущено до негайного виконання.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 15 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким вимоги задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості з 19 лютого 2019 року для виконання Миколаївським обласним центром зайнятості обов`язку, передбаченого частиною другою статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України). В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У лютому 2020 року ОСОБА_1 та Миколаївський обласний центр зайнятості звернулися до Верховного Суду із касаційними скаргами, у яких, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просять скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі за вказаними касаційними скаргами.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення ОСОБА_1 та Миколаївський обласний центр зайнятості зазначають неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 522/5656/16-ц, Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14, з яких вбачається, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника, у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 484/1862/18 (провадження № 61-46238св18) щодо питання переведення працівника (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Разом з тим, Миколаївський обласний центр зайнятості зазначає у касаційній скарзі, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулося на виконання постанови Миколаївського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року у справі № 484/770/18, а не на підставі пунктів 1, 2 чи 6 частини першої статті 40 КЗпП України, тому норми статей 49-2, 40 цього Кодексу до суті спору відношення не мають.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

У відповідності до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського обласного центру зайнятості, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та за позовом ОСОБА_2 до Миколаївського обласного центру зайнятості, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання дій та рішення протиправними, за касаційними скаргами ОСОБА_1 та Миколаївського обласного центру зайнятості на постанову Миколаївського апеляційного суду від 15 січня 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. О. Кузнєцов

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов