Справа № 740/3301/20
Провадження № 2/740/1142/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Гагаріної Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Полторацької В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Ніжині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

УСТАНОВИВ:

07 вересня 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), в якому просить стягнути аліменти на неповнолітню дитину сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та аліменти за минулий час на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8 454 грн. 50 коп.

В обґрунтування позову зазначила, що 20 листопада 2019 року сторони розірвали шлюб, відповідач, який є працездатним, працює офіційно, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні.

Відповідач надав відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. У відзиві відповідач вказує на те, що з листопада 2019 року він проживає окремо від дружини, але кошти на утримання надавав добровільно, окрім цього він за необхідності надає позивачу дитячі речі. Він проживає разом з матір`ю, матеріально її підтримує, оскільки вона є непрацездатною та тяжко хворіє, потребує постійного лікування. Він працює офіційно на посаді охоронника в ТОВ «Інститут Клітинної терапії» та отримує заробітну плату в розмірі 5 700 грн., а тому не може платити аліменти в розмірах, зазначених позивачем, так як його заробіток є невеликим. Позовні вимоги визнає частково та згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Позивачем була надана відповідь на відзив, в якій вона зазначає, що добровільне надання відповідачем допомоги на утримання дитини є надуманим та не відповідають дійсності, оскільки велосипед, про який зазначає відповідач був подарований ним синові на день народження, і є єдиною річчю, яку відповідач купив для дитини. Дитина повністю знаходиться на її утриманні.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження від 23 травня 2014 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.16), шлюб яких розірвано 20 листопада 2019 року (а.с.8-9).

Згідно копії довідки Талалаївської сільської ради Ніжинського району від 10 липня 2020 року ОСОБА_3 , 2014 року народження, проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на її утриманні (а.с.10).

За таких обставин сторони повинні утримувати ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття відповідно до ст.180 СК України, позивач вправі звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Статтею 182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Позивачем заявлений позов про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлений у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Як зазначено вище мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини, а не достатні для повноцінного її розвитку.

Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року встановлено у розмірі 1779 грн., з поступовим збільшенням протягом року, що об`єктивно забезпечує лише мінімальні потреби дитини.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Врахувавши наведені вище положення, норму статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, відсутності у відповідача інших дітей та/або утриманців, відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, наявності стабільного доходу, а отже і можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб саме дитини, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу). Встановлені судом обставини дають можливість відповідачу належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов`язання, а саме: сплачувати аліменти у визначеному розмірі на утримання свого єдиного сина до досягнення ним повноліття.

Підстави для стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача в судовому засіданні не встановлені, при цьому позивач не позбавлена можливості визначення участі відповідача у додаткових витратах на дитину згідно ст.185 СК України, відповідно до якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення аліментів за минулий час на утримання сина сторін по справі у розмірі 8 454 грн. 50 коп. В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначає, що вона перенесла операцію на обох нижніх кінцівках, що потягло за собою значні матеріальні затрати, постійно сплачує комунальні послуги, забезпечує сина продуктами харчування. До того ж консультації лікарів для сина вимагали значних затрат, у зв`язку з чим вона вимушена була отримувати позику.

При цьому позивачем додані до позову копія виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 05.03.2020 року. (а.с.13-14); копія консультативного висновку від 05.09.2018 року та від 11.04.2019 року пацієнта ОСОБА_3 (а.с.15, 17); копія консультації дитячого ортопеда-травматолога від 31.08.2019 року (а.с.18); копія карти профілактичних щеплень (а.с.19).

З огляду на наведене, судом не встановлено підстави для стягнення аліментів за минулий час на утримання сина сторін по справі у розмірі 8 454 грн. 50 коп., оскільки позивачем не доведені понесені нею матеріальні витрати на утримання дитини за минулий час.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, що є підставою в порядку ст.141 ЦПК України для стягнення із відповідача в дохід держави судового збору.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 83, 141, 247, 265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду або через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Т.О.Гагаріна