Постанова

Іменем України

08 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 712/22134/12

провадження № 61-5482св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2013 року у складі судді Микуляк П. П. на постанову Закарпатського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Куштана Б. П., Джуги С. Д., Кожух О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2012 року публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 7 289 доларів США на придбання автомобіля зі сплатою 11, 5 % річних та терміном повернення до 17 вересня 2012 року.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань станом на 17 травня 2013 року утворилась заборгованість, розмір якої становить 60 292, 22 грн, яку банк просив стягнути на свою користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2013 року позов ПАТ «Банк Форум» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором від 18 вересня 2007 року в розмірі 60 292, 22 грн, з яких: 44 618, 28 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 3 628, 74 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом; 7 045, 19 грн - пеня; 5 000 грн - штраф за невиконання зобов`язань (страхування).

Вирішено питання про судові витрати.

Суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість, яка утворилась внаслідок неналежного виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, підлягає стягненню з відповідачана підставі статей 526, 1049, 1054 ЦК України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд розглядав справу неодноразово.

Останньою постановою Закарпатського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2013 року змінено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором у розмірі 51 405,55 грн, яка складається з: 44 618,28 грн - заборгованості за кредитом, 207,90 грн - заборгованості по процентам, 1 579,37 грн - пені, 5 000 грн - штрафу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають проценти за кредитом в межах строку, визначеного договором кредитування, та пеня в межах позовної давності за основною вимогою з дня, з якого вона нараховується.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 аргументована тим, що суди попередніх інстанцій не навели у судових рішеннях даних про встановлені ними обставини, що мають значення для справи, не надали правової оцінки всім доказам.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій не містять розрахунків суми заборгованості за кредитним договором, з яких суди виходили, задовольняючи позовні вимоги банку.

Окрім того, про дату та місце розгляду справи він не був повідомлений апеляційним судом.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2019 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки ОСОБА_1 у касаційній сказі посилається на безумовну підставу для скасування судового рішення, передбачену статтею 411 ЦПК України.

Витребувано із Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зазначену справу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 18 вересня 2007 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0249/07/26-А, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 7 289 доларів США для придбання автомобіля зі сплатою 11, 5 % річних та терміном повернення до 17 вересня 2012 року.

Пунктами 4.1 та 4.4 кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне повне або часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2 % за кожний день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та /або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. За кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених пунктом 3.3 (крім пункту 3.3.2) цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 000 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором від 18 вересня 2007 року, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість станом на 17 травня 2013 року, яка складає 60 292,22 грн, з яких: 5 582,17 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 44 618,28 грн - прострочена заборгованість з повернення кредитних коштів; 453,99 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 3 628,74 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 881,42 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 7 045,19 грн - пеня; 5 000,0 грн - штраф за невиконання зобов'язань (страхування).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу II«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, третьої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями статтей 526, 527 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, встановленому договором.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (стаття 1048 ЦК України).

Суди встановили, що 18 вересня 2007 року ОСОБА_1 уклав кредитний договір, згідно з яким банк надав, а ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в розмірі 7 289 доларів США зі сплатою 11, 5 % річних за користування кредитними коштами та терміном повернення до 17 вересня 2012 року.

Свої зобов'язання за договором відповідач належним чином не виконав, унаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно з розрахунком, наданим банком, заборгованість ОСОБА_1 станом на 17 травня 2013 року складає 60 292,22 грн, з яких: 5582,17 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 44618,28 грн - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 453,99 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 3628,74 грн - прострочена заборгованість по нарахованим процентам; 881,42 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 7045,19 грн - сума пені; 5000,0 грн - штраф за невиконання зобов'язань (страхування).

За умовами кредитного договору сторони погодили щомісячну сплату процентів за кредитом до 17 вересня 2012 року включно. Починаючи з 17 вересня 2012 року відповідач мав обов`язок повернути всю заборгованість за договором.

Таким чином, норми абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовані лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Встановивши, що наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором містить нарахування процентів за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто після 17 вересня 2012 року, та відповідно пені, стягнення якої обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, апеляційний суд частково змінив розмір стягнутого боргу.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що про розгляд справи в апеляційному суді ОСОБА_1 був належним чином повідомлений. Згідно з повідомленнями про вручення поштового відправлення судову повістку на 07 лютого 2019 року він отримав особисто, тому доводи касаційної скарги з цього приводу є безпідставними.

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та постанова апеляційного суду ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, а зводяться до незгоди заявника з висновками судів та оцінки доказів у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та постанови апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 389, 400, 401 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2013 року у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та постанову Закарпатського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук