Справа № 209/2521/20
Провадження № 2-о/209/37/20
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2020 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від 12 жовтня 1999 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка діяла за себе та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Іванко Т.С. в реєстрі за номером № 1226.

В обґрунтування заяви заявник зазначила, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кобеляки Полтавської області. При реєстрація її народження по батькові було записано « ОСОБА_1 » за прізвищем батька, який за національністю був «уйгур». 06 липня 1987 року, вона отримала паспорт в Кобеляцькому РАЦС Полтавської області, де її по батькові зазначено як « ОСОБА_1 ». 02 липня 1993 року був зареєстрований шлюб з ОСОБА_5 , прізвище якого вона прийняла та вже не змінювала після розірвання шлюбу. 25 листопада 1999 року Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області їй було видано паспорт громадянина України, в якому була помилка в написанні її «по батькові», а саме: замість « ОСОБА_1 », вона стала « ОСОБА_1 ». Будучи юридично необізнаною, вважала, що це не помилка, тому не могла оцінити негативні правові наслідки такої помилки в майбутньому. 12 жовтня 1999 року вона уклала договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності в КП «Дніпродзержинське БТІ» було зареєстровано 09 лютого 2000 року за нею та її донькою. У зв`язку з розбіжністю у написанні по батькові, просить визнати факт належності їй договору купівлі-продажу квартири.

Ухвалою суду від 28 серпня 2020 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами окремого провадження за участю заявника та заінтересованої особи, з додержанням загальних правил ЦПК України.

Заявник ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала заяву у повному обсязі.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового розгляду повідомлена належним чином.

Суд розглянув справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що заявниця народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 13), де її по батькові було записано « ОСОБА_1 ».

25 листопада 1999 року заявниці було видано паспорт громадянина України, в якому була помилка в написанні її «по батькові», а саме: замість « ОСОБА_1 », написано « ОСОБА_1 », що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

12 жовтня 1999 року заявниця уклала договір купівлі-продажу квартири, у якому її по батькові було вказано « ОСОБА_1 », що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири серії АВВ №449525 (а.с. 19).

У зв`язку з помилкою у написанні по батькові у паспорті та виданій довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру, вона отримала відмову з ГУ ПФУ щодо призначення пенсії, тому звернулась до відділу ДМС і отримала ID-паспорт та картку платника податків, де було вірно вказано її по батькові « ОСОБА_1 », що підтверджується відповіддю ПФУ (а.с. 23), копіями паспорту та картки платників податків ( а.с. 8-9).

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника суттєве юридичне значення та потрібне їй для підтвердження права власності на належну їй квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Встановлення юридичного факту є безпосереднім правом заявниці як громадянина України, в іншому, окрім судового, порядку реалізувати вказане право заявниця не має можливості, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт належності правовстановлюючого документу, оскільки вона довела це належними та допустимими доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 19, 76, 95, 263, 264, 265, 293-294, 315-319, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт належності ОСОБА_1 договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від 12 жовтня 1999 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка діяла за себе та як законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Іванко Т.С. в реєстрі за номером № 1226.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л. Шендрик