РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/2864/18

Провадження № 2/638/1806/20

25.05.2020 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «ФІДОБАНК», державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Тузкової Юлії Анатоліївни, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», ОСОБА_2 про визнання протиправними дії та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до відповідачів про визнання протиправними дій та скасування рішення.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.10.2007 року Відкритим акціонерним товариством «Ернсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» був укладений кредитний договір №014/3531/74/05617 з ОСОБА_1 , відповідно до умов якого ВАТ «Ернте Банк» надав позивачу кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування в сумі 66550,00 дол. США. В свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредитні кошти строком до 16.10.2037 року, із сплатою відсотків у розмірі 11% річних. Кредитні кошти надавались позивачу для інвестування в об`єкт нерухомого майна, яким виступала квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 70,43 м2 на 21 пов., відповідно до Договору про участь у фонді фінансування будівництва №45/1-106-2фл від 05.10.2007 року., укладеному між ТОВ «Фінансова компанія «Житлобудінвест» та ОСОБА_1 . Також, 17.10.2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Житлобудінвест» був укладений Договір уступки майнових прав №106-2-фл. З метою забезпечення вимог ВАТ «Ерсте Банк», що витікають з кредитного договору №014/3531/74/05617 від 17.10.2007 р., між позивачем та ВАТ «Ерсте Банк» 17.10.2007 р. був укладений договір іпотеки №014/3531/74/05617/1. Предметом договору іпотеки виступили майнові права на вищезазначену квартиру, будівництво якої на момент укладання договору було завершене і яка в майбутньому мала стати власністю Іпотекодавця. 30.11.2011 року Виконавчий комітет Харківської міської ради Харківської обл., розглянувши клопотання ТОВ «ІНВЕСТХІМ», прийняв рішення №859, яким присвоїв висотному житловому будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями торгівлі та обслуговування, офісними приміщеннями, підземним гаражем-стоянкою та даховими котельними по АДРЕСА_2 адресу: АДРЕСА_3 . В подальшому, в результаті проведення технічної інвентаризації вищезазначеної квартири, будівельний номер житлового приміщення (№ 106 ) був змінений на №234. Таким чином, на сьогоднішній день спірна квартира має таку адресу: квартира АДРЕСА_4 . В 2011 році у зв`язку із виникненням у ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №014/3531/74/05617 ВАТ «Ерсте Банк» звернувся до неї із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.10.2012 року., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської обл. від 21.03.2013 року, було звернуто стягнення на предмет іпотеки - майнові права на квартиру АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості перед ВАТ «Ерсте Банк» за кредитним договором №014/3531/74/05617 шляхом уступки позивачем права вимоги майнових прав на отримання у власність вищезазначеної квартири. Після набрання рішенням суду законної сили ОСОБА_1 неодноразово намагалась дійти з керівництвом ВАТ «Ерсте Банк» згоди щодо реструктуризації боргу, систематично направляла до банку заяви з пропозиціями щодо розстрочення виплат заборгованості тощо. В свою чергу, банк ігнорував всі листи, що надходили від позивача. Тривалий час позивач намагалась отримати інформацію щодо подальших дій банку відносно її майнових прав на квартиру, неодноразово письмово зверталась до керівництва, однак задовільної відповіді не отримала. 15 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулась за правовою допомогою до адвоката Денисенко Ольги Вікторівни та уклала з нею Договір про надання правової допомоги №15/09-16. В рамках виконання своїх повноважень відповідно до умов Договору про надання правової допомоги №15/09-16 від 15.09.2016 р. адвокатом Денисенко О .В . була тримана інформаційна довідка №75086482 від 07.12.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.06.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець Іваном Олександровичем було здійснене нотаріальне посвідчення та проведена державна реєстрація Договору купівлі-продажу(серія та номер 2125) об`єкта нерухомого майна(квартири)(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), що розташований за адресою: АДРЕСА_6 (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 13827032 від 17.06.2014 р.). В результаті укладення даної угоди, право власності на вищезазначену квартиру набула громадянка ОСОБА_2 .

Однак позивач вказує, що 07.06.2014 року набрав законної сили ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». І враховуючи, що реєстрація права власності на спірну квартиру відбулася після 07.06.2014 року, вважає її такою, що суперечить Закону та порушує її права.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.03.2018 року у відкритті провадження відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 09.07.2018 року, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова 07.03.2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 13.02.2019 року, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.03.2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 09.07.2018 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

28.02.2019 року Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито провадження по справі.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про слухання справи без її участі.

Представником Головного територіального управління юстиції у Харківській області - Смородською М.С. подано відзив Вх. №15178 від 03.04.2019 року, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував. Вказав, що органи юстиції припинили надання адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01.04.2016 року. Згідно з п.п. 8 п. «б» ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. До повноважень ГТУЮ у Харківській області не входили та не входять повноваження по реєстрації прав власності на земельні ділянки, а також обов`язок по скасуванню реєстраційних дій у разі визнання недійсними останніх в судовому порядку. Такі повноваження належали свого часу відділу реєстрації прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції у Харківській області, не входили та не входять повноваження по реєстрації прав власності на земельні ділянки, а також обов`язок по скасуванню реєстраційних дій у разі визнання недійсними останніх в судовому порядку. Тому відповідач вказує, що ГТУЮ у Харківській області не є належним відповідачем у даній справі, оскільки ним по відношенню до Позивача не вчинялись дії, які б порушували його права та інтереси; а також не є тим органом, по повноважень якого входить відновлення порушеного права позивача. У зв`язку з чим, вимоги позивача в частині до ГТУЮ у Харківській області є безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. (т. 1 а.с. 185-200)

Також представником подано клопотання про слухання справи без його участі за наявних у справі матеріалів Вх. № 16175 від 09.04.2019 року. (т. 1 а.с. 230-232)

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.04.2019 року закрито підготовче судове засідання та витребувано копію реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна (спірної квартири). (т. 1 а.с.240-241)

Представником Департаменту реєстрації Харківської міської ради подано відзив Вх.№19557 від 26.04.2019 року, відповідно до якого, оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято державним реєстратором реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Спірні правовідносини виникли до моменту створення Департаменту реєстрації. Права та законні інтереси позивача Департаментом та його посадовими особами не порушувались, відсутні незаконні дії або бездіяльність, які можуть бути оскаржені позивачем до суду. Також вказали, що ОСОБА_5 у трудових відносинах з Департаментом реєстрації Харківської міської ради в період з 12.01.2016 року по теперішній час не перебуває.(т.1 а.с.245-253)

Співвідповідачем по справі - ПАТ «Фідобанк» подано до суду відзив Вх.№ 51907 від 25.10.2019 року, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог відповідач просив відмовити, вказав, що ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вступив в дію, після того, як відбулося відчуження майнових прав на спірне майно. (т. 2 а.с.241-251, т. 3 а.с. 1-28)

Сторони повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

17.10.2007 року Відкритим акціонерним товариством «Ернсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» був укладений кредитний договір №014/3531/74/05617 з ОСОБА_1 , відповідно до умов якого ВАТ «Ернте Банк» надав позивачу кредит у сумі 66550,00 дол. США, для інвестування в будівництво квартири.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки №014/3531/74/05617/1 від 17.10.2017 року, за яким останньою передано в іпотеку майнові права на квартиру №106 на 21 поверсі, загальною площею 70,43 кв.м., у будинку АДРЕСА_8 , будівництво якої було не завершене на момент укладення цього договору іпотеки.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.10.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.03.2013 року, було звернуто стягнення на предмет іпотеки - майнові права на квартиру АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості перед ВАТ «Ерсте Банк» за кредитним договором №014/3531/74/05617 шляхом уступки позивачем права вимоги майнових прав на отримання у власність вищезазначеної квартири.

На підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.10.2012 року, ПАТ «Ерсте Банк» набуло у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_9 , що належали ОСОБА_7 в рахунок погашення заборгованості перед АТ «Ерсте Банк» за Крдитним договором з фізичною особою №014/3531/74/05617 від 17.10.2007 року.

Майнові права були набуті Банком шляхом уступки ОСОБА_7 ПАТ «Ерсте Банк» вимоги - майнових прав на отримання у власність квартири АДРЕСА_9 , за договором про участь у Фонді фінансування будівництва №45/1-106-2-ф від 05.10.2007 року та додатковим договором №1 від 05.10.2007 року до договору про участь у Фонді фінансування будівництва №45/1-106-2-ф від 05.10.2007 року, договором уступки майнових прав №106-2-фл від 17.10.2007 року та за свідоцтвом №106/2-2-фл від 17.10.2007 року, про участь у Фонді фінансування будівництва виду «А» за адресою: АДРЕСА_2 вартістю 450000,00 грн.

Уступка вимоги майнових прав на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна за договором про участь у Фонді фінансування будівництва №45/1-106-2-ф від 05.10.2007 року та додатковим договором №1 від 05.10.2007 року до договору про участь у Фонді фінансування будівництва №45/1-106-2-ф від 05.10.2007 року, договором уступки майнових прав №106-2-фл від 17.10.2007 року та за свідоцтвом №106/2-2-фл від 17.10.2007 року, про участь у Фонді фінансування будівництва виду «А» відбулася за рішенням суду, яке набрало законної сили, а тому державної реєстрації не потребує.

30.10.2013 року об`єкт інвестування, а саме квартира АДРЕСА_10 була прийнята Довірителем -ПАТ «ФІДОБАНК» від Забудовника - ТОВ «Інвестхім» на підставі прийняття - передачі об`єкта інвестування.

Отже в подальшому, всі дії які проводились з метою реєстрації права власності проводились від імені ПАТ «ФІДОБАНК».

08.01.2014 року ПУАТ «ФІДОБАНК», що є правонаступником ПАТ «Ерсте Банк» та ПАТ «ФІДОБАНК» до реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було подано заяву про вилучення запису з державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та припинення іпотеки. Відповідно до вказаної заяви 09.01.2014 року обтяження та іпотека були припинені, що підтверджується витягом №15907128 та №15906526.

Посилання позивача на те, що 07.06.2014 року набрав законної сили ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому спірне майно не могло бути реалізоване не відповідає фактичним обставинам справи, з огляду на те, що предметом іпотеки між сторонами була не сама квартира, а майнові права на об`єкт інвестування. Після набрання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.10.2012 року чинності, до ПАТ «ФІДОБАНК» перейшли майнові права на об`єкт інвестування, які в подальшому були належним чином оформлені.

Кредитна заборгованість та іпотека були припинені ще 09.01.2014 року. Тобто на момент набрання законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» чинності, між позивачем « ОСОБА_1 та ПАТ «ФІДОБАНК» іпотека та кредитні зобов`язання були припинені, а тому посилання на вищевказаний закон є безпідставними.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 33 та статті 39 Закону № 898-ІV передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов`язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до умов іпотечного договору, укладеного між сторонами, іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки в таких випадках: в разі невиконання боржником основного зобов`язання; у разі виконання або неналежного виконання іпотекодацем умов іпотечного договору; в інших випадках, передбачених договором (підпункт 10.3 та пункт 11 іпотечного договору).

Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснене іпотекодерджателем на підставі рішення суду, виконавчого напису або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.10.2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - майнові права на спірне майно. Рішення суду виконано, та припинено іпотеку 09.01.2014 року, тобто до прийняття ЗУ № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 м2 для квартири та 250 м2 для житлового будинку.

За змістом статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року

№1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Статтею 3 Закону № 1304-VII передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Отже іпотека була припинена 09.01.2014 року, що підтверджується витягом №15907128 та №15906526, до набрання ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З огляду на вищезазначене норми Закону № 1304-VII, який набрав чинності 7 червня 2014 року, не можуть бути застосовані до даних правовідносин, адже він набрав чинності після припинення іпотеки та отримання ПАТ «ФІДОБАНК» майнових прав на спірне майно.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265,273 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «ФІДОБАНК», державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Тузкової Юлії Анатоліївни, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», ОСОБА_2 про визнання протиправними дії та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 09.06.2020 року.

Суддя: