ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/878/20 Головуючий в І інстанції: Майдан С.І.
Номер провадження: №22-ц/819/1515/20 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Литвиненко В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Сапіги Віталія Вікторовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 серпня 2020 року, у складі судді Майдан С.І., у справі за позовом адвоката Сапіги Віталія Вікторовича, діючого від імені ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонавтокомунсервіс" (третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім") про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В :

20 січня 2020 року адвокат Сапіга Віталій Вікторович, діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальних збитків у розмірі 64687,99грн, а також суму витрат на оцінку транспортного засобу у розмірі 1736,00грн та судові витрати.

Позов обґрунтований наступним.

06.05.2019 року о 13-50 год, в м.Херсоні, по проспекту Святих Кирила та Мефодія, біля будинку №23, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Камаз смітевоз, державний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності відповідачу ТОВ "Херсонавтокомунсервіс", у дворі будинку №23 не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб "AUDI A8 седан", державний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

03.06.2019 року Бериславським районним судом Херсонської області по справі №647/1261/19 було визнано винним ОСОБА_2 у скоєні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Сукупна вартість ремонту вказаного транспортного засобу "AUDI A8 седан", становить 64687,99 грн, що підтверджується висновком №АВэ-123 №491787 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, складеним Херсонською торгівельно-промисловою палатою, експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 .

За складання висновку про вартість ремонту транспортного засобу позивач сплатив 1736,00 грн.

Цивільна відповідальність винуватця ДТП була застрахована в ПАТ "Київський страховий дім". 28.05.2019 року позивач письмово звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ПАТ "Київський страховий дім" та АТ СГ "ТАС" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду з наданням всіх необхідних документів та із заявою про виплату страхового відшкодування. Але, станом на сьогоднішній день ніякої відповіді або компенсації від страхових компаній позивач не отримав.

У зв`язку з цим, посилаючись, зокрема, на положення ст.ст.1166, 1187, 1188 ЦК України просить задовольнити позов.

Відповідачем ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" подано відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позову відмовити. При цьому послався, зокрема, на положення ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ч.1 ст.1194 ЦК України, а також на висновки Верховного Суду, зроблені Великою Палатою у постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, постановах судових палат від 11.12.2019 року у справі № 286/1643/18, від 15.08.2018 року у справі № 209/3145/15-ц, від 13.11.2019 року у справі № 759/9261/15-ц та інших. Відповідач вказав, що зобов`язаною особою за збитками, заподіяними відповідачем позивачу у результаті ДТП, є страховик Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім".

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13 серпня 2020 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Сапіга Віталій Вікторович, діючий від імені ОСОБА_1 , просить вказане рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, пославшись на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15 та постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №754/1114/15-ц, зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про те, що позивач мав обов`язково звертатись з вимогою щодо отримання суми страхового відшкодування до третьої особи страхової компанії, оскільки відповідальність відповідача була застрахована. При цьому зазначив, що деліктне зобов`язання є первісним, а страхове відшкодування це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми. Вважає, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і не може бути припинено чи обмежено договором, стороною якого потерпілий не був, хоча цей договір і укладений на користь третіх осіб. У спорах про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на наступних підставах.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

06.05.2019 року о 13-50 год, в м.Херсоні, по проспекту Святих Кирила та Мефодія, біля будинку №23, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Камаз смітевоз, державний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності відповідачу ТОВ «Херсонавтокомунсервіс», у дворі будинку №23 не врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб "AUDI A8 седан", державний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказані обставини встановлені постановою Бериславського районного суду Херсонської області від 03.06.2019 року у справі № 647/1261/19 про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_2 визнати винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, й до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00грн (а.с.34-35).

Зазначене судове рішення наявне в ЄДРСР.

Наявний протокол огляду транспортного засобу від 13.05.2019 року, а саме "AUDI A8 седан", державний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_1 .

Належність вказаного автомобіля "AUDI A8 седан", державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 учасниками справи не заперечується.

Згідно висновку №АВэ-123 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу, складеного 20.05.2019 року Херсонською торгівельно-промисловою палатою, сукупна вартість ремонту транспортного засобу "AUDI A8 седан", державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , становить 64687,99 грн (а.с.9-17).

За складання висновку про вартість ремонту транспортного засобу, позивач сплатив 1736,00 грн, що підтверджується квитанцією №247 від 13.05.2019 року та фіскальним чеком (а.с.26, 27).

28.05.2019 року ОСОБА_1 письмово звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ПАТ "Київський страховий дім" та АТ СГ "ТАС" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду з наданням всіх необхідних документів та із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.28, 29, 30).

Відповідно до Полісу від 04.05.2018 року №АК/9061372 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів транспортний засіб КамАЗ, державний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності відповідачу, застрахований в ПАТ "Київський страховий дім". Строк дії договору з 09.05.2018 року по 08.05.2019 року. Страхова сума (ліміт відповідальності): за шкоду, завдану життю і здоров`ю 200 000,00грн, за шкоду, заподіяну майну 100000,00грн (а.с.63).

Згідно даних, отриманих з сайту МТСБУ, вказаний поліс діючий на дату вчинення ДТП, а саме на 06.05.2019 року (а.с.64).

Учасниками справи не заперечується, що на момент ДТП водій ОСОБА_2 керував належним відповідачу ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" транспортним засобом Камаз смітевоз, державний номер НОМЕР_1 , на законних підставах. Відповідач стверджує, що відповідальною особою внаслідок завданих ним в результаті ДТП позивачу збитків є страховик, а саме ПАТ "Київський страховий дім".

Позивач у цій справі стверджує, що страхове відшкодування йому страховиком не виплачено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Також суд виходив з того, що зобов`язаною особою внаслідок заподіяних позивачу у результаті ДТП збитків є страховик відповідача. Також суд виходив з того, що позивач не звертався до страховика відповідача та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред`явив відразу вимогу до особи, відповідальної за шкоду, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог.

При цьому суд послався на правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, а також на висновки, викладені в інших постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року (справа №640/12615/15-ц), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року (справа № 369/8675/16-ц), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року (справа №759/9261/15-ц).

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

В силу ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Апеляційний суд враховує, що правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.

Згідно зі ст.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон № 1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до положень ст.ст.9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначені вище норми матеріального права, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс18, а також у пізніше прийнятих постановах Верховного Суду, зокрема від 30.10.2019 року у справі №369/8675/16-ц та від 11 грудня 2019 року в справі №286/1643/18 та інших.

Зазначеним судовим рішенням Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, визнавши, що наведений правовий висновок не відповідає змісту та сенсу чинного законодавства.

Згідно з пунктом 1.8. статті 1 Закону № 1961-IV страховий поліс це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Отже, видача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підтвердженням того, що сторони уклали договір страхування та досягли згоди щодо істотних умов договору, а також доказом того, що страхова премія була сплачена.

Позивач не звертався до страховика відповідача з позовом, а відразу пред`явив вимогу до відповідача.

Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону № 1961-IV, є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди.

Таким чином, суд повно та всебічно дослідив обставини справи та дав належну оцінку зібраним доказам по справі, а тому прийшов до вірного висновку про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами та висновків суду не спростовують.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника, який послався на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15 та постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №754/1114/15-ц, на те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і не може бути припинено чи обмежено договором, стороною якого потерпілий не був. При цьому апеляційний суд враховує вищезазначене та вказані вище висновки Великої Палати Верховного Суду та інших постанов Верховного Суду із зазначеного питання, які були прийняті пізніше. Як уже вказувалось, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, визнавши, що наведений правовий висновок не відповідає змісту та сенсу чинного законодавства.

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Сапіги Віталія Вікторовича, діючого від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 серпня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 20 жовтня 2020 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська