Справа № 454/1722/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2020 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Мандрик І.Я.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача - адвокатів Бордюк М.Й., Савка Р.І.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Романів С.І.,

представників третьої особи Шевчук М.М., Лаговської Ю.В.,

третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб Служби у справах дітей Сокальської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом та просить визначити місце проживання спільної дочки сторін разом з ним.

Свої вимоги мотивує наступним.

Він з ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі та у них є спільна дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За позовом дружини рішенням суду від 17.10.2013р. шлюб між ними розірвано.

Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати з ОСОБА_2 , а він повернувся проживати в будинок своїх батьків.

ОСОБА_2 08.05.2014р. виїхала в Італію, де уклала шлюб з ОСОБА_6 .

Дочка відповідачка проживає з матір`ю ОСОБА_2 в с.Волиця Сокальського району, а остання разом зі своїм чоловіком та їх спільним сином проживають в Італії, що свідчить про те, що остання самоусунулася від обов`язку виховання дочки.

За час проживання спільної дочки сторін з батьками відповідачки дитина отримала опік ноги.

Вважає, що дитина зростає без належного батьківського нагляду та опіки, так як ОСОБА_2 , постійно перебуває за кордоном, а йому не надають змоги бачитися з дочкою.

Також, на його думку, відповідачка за кордоном не працює та не отримує жодного заробітку, а він, в свою чергу, має постійний дохід, який дозволяє йому утримувати дочку, не зловживає алкоголем та не має шкідливих звичок.

ОСОБА_2 подала позов про надання дозволу на виїзд їх спільної дочки за кордон без його згоди як батька, однак, на його думку, це не свідчить, що остання бажає брати участь у вихованні дитини.

ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 , в якому просила визначити місце проживання спільної дочки сторін разом з нею.

Свої вимоги мотивує тим, що сторони перестали проживати разом ще до розірвання шлюбу з кінця 2012 року та дочка залишилася проживати разом з нею та ОСОБА_1 проти цього не заперечував і нікуди не звертався з цього приводу.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини після того, як вона звернулася з позовом про надання дозволу на виїзд дочки за кордон. На її думку останній керується виключно власними амбіціями та має на меті не надати змоги дочці перебувати в південній європейській державі.

До того часу останній відвідував дочку вкрай рідко, незважаючи на те, що проживає з нею в одному населеному пункті. З цього приводу вона зверталася із скаргою до Сокальської районної державної адміністрації, наслідком чого було попередження останнього про можливість притягнення його до відповідальності за злісне ухилення від виховання дитини та догляду за нею.

Дочка проживає з нею, своїм рідним братом ОСОБА_7 та її батьками в с.Волиця Сокальського району.

ОСОБА_1 проживає зі своїм батьком, дядьком та братом, а мати останнього постійно перебуває за кордоном та лише один раз на рік приїжджає додому.

Вона працює вихователем ясла-садка в с.Волиця Сокальського району, має відповідну педагогічну освіту та досвід виховання дітей та на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Її чоловік ОСОБА_6 має дозвіл на постійне перебування в Італії, де офіційно працевлаштований та отримує офіційну заробітну плату, ставиться до дочки ОСОБА_5 як до рідної дочки, приймає участь в її утриманні.

Вона разом з чоловіком та матір`ю останнього придбали в Італії квартиру, а тому вона має змогу забезпечити відвідування дочкою ОСОБА_5 даної країни з метою розширення кругозору та духовного розвитку останньої.

Дочка бажає проживати разом з нею, в будинку за місцем їх проживання в с.Волиця є всі необхідні умови для навчання та відпочинку дочки.

Звертає також уваги, що спільна дитина сторін є дівчинкою та проживання з матір`ю буде сприятливішим для її належного виховання, дорослішання та формування як особистості в середовищі осіб однієї статі, збереженню соціальних зв`язків, контакту з рідним братом та відповідатиме її інтересам.

Ухвалою суду від 15.04.2019р. призначено судову психологічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою від 23.03.2020р. провадження у справі поновлено, оскільки сторони не оплатили проведення експертизи.

ОСОБА_1 в судовому засіданні поданий ним позов підтримав, зустрічного позову не визнав.

ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 не визнала, поданий нею зустрічний позов підтримала та подала відзив наступного змісту.

Звернувшись з позовом до суду ОСОБА_1 не переслідує інтереси дитини, а намагається помститися їй за те, що вона не мала наміру надалі пов`язувати з ним своє життя. А також звернулася з позовом про надання дозволу на виїзд їх спільної дочки за кордон.

За час перебування в шлюбі з ОСОБА_1 вона сама здійснювала догляд за дитиною та виконувала всі домашні обов`язки, так як останній вдома лише харчувався та спав.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 не заперечував проти того, щоб дочка проживала з нею та майже не відвідував дитину.

Лише після звернення з позовом про надання дозволу на виїзд дитини за кордон ОСОБА_1 раптом захотів бачитися з нею та при цьому здійснював фотознімки.

Жодних перешкод в спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_1 ніхто не вчиняв. Останній не приходив до дитини у визначений йому час, з приводу чого його було попереджено органом опіки та піклування про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Також, ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про усунення перешкод в спілкуванні з дочкою, однак даний позов було залишено без розгляду за заявою його представника, оскільки він не зумів надати доказів на обґрунтування таких вимог.

Їх дочка дійсно стала в кип`яток, про що вона намагалася повідомити ОСОБА_1 , однак він не відповів на телефонний дзвінок та не передзвонив. Дочка була оглянута лікарем, який встановив, що рана загоєна без ускладнення функцій стопи та інших негативних наслідків.

Вона забезпечує дитину всім необхідним та виховує її, а тому твердження ОСОБА_1 про те, що вона самоусунулася від виховання є надуманими.

Надавши своїй матері нотаріально посвідчений дозвіл вона переслідувала лише інтереси дитини, щоб виключно у її відсутності остання мала змогу забезпечити інтереси дитини, шляхом прийняття рішень у випадку необхідності.

ОСОБА_1 перекручує значення даної заяви.

Вона не проживає постійно за кордоном, оскільки зареєстрована в Україні та має постійне місце праці, перебуває у відпустці по догляду за малолітнім сином від другого шлюбу до досягнення ним трирічного віку.

Вона щодня спілкується з дочкою телефоном та через інтернет-зв`язок, цікавиться її життям, здоров`ям, навчанням, тощо. Таким чином, вона, перебуваючи за кордоном, частіше спілкується з дочкою, ніж ОСОБА_1 , який проживає з дитиною в одному селі.

Шлюб з ОСОБА_6 вона зареєструвала в Україні та останній дбає про її дочку ОСОБА_5 , забезпечує її утримання та дозвілля, ставиться до неї як до їх спільного сина ОСОБА_7 та остання називає його татом.

В свою чергу ОСОБА_1 сплачує на дочку аліменти в розмірі 500грн. щомісячно, що є меншим від мінімально визначеного законом розміру та декілька разів на рік купує їй солодощі.

Зазначила, що за час спільного проживання, в тому числі в період її вагітності, ОСОБА_1 курив рослини марихуани, вчиняв насильство над тваринами, розривав та викидав власні документи, що впливало на її емоційний стан.

ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, у якому вказав, що підставою його звернення з даним позовом до суду є те, що ОСОБА_2 постійно перебуває за кордоном, дуже рідко приїжджає в Україну, самоусунулася від виховання дочки.

Він не вживає наркотиків, алкоголь вживає не більше, як будь-хто інший, є повністю здоровим.

Йому також створюють перешкоди в спілкуванні з дочкою батьки відповідачки.

Вважає, що ОСОБА_2 впливає на дочку, внаслідок чого остання називає татом теперішнього чоловіка останньої.

Одразу після розірвання шлюбу він не піднімав питання про визначення місця проживання дочки з огляду на її вік.

Також, ОСОБА_1 подав відзив на зустрічний позов, в якому покликався на те, що проживання дочки разом з ним буде якнайкраще відповідати інтересам дитини, оскільки сім`я ОСОБА_2 фактично проживає в Італії. Вважає, що ОСОБА_2 подала зустрічний позов саме з метою забрати дитину за кордон.

ОСОБА_2 надала відповідь на відзив на зустрічний позов та заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що ОСОБА_1 за час перебування в шлюбі не цікавився сім`єю та дитиною, що і стало причиною розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу зрідка відвідував дочку, його влаштовувало проживання дитини з нею.

Жодних перешкод в спілкуванні і вихованні дочки ОСОБА_1 ніхто не вчиняв, а його скарги з цього приводу є надуманими.

Та обставина, що їх спільна дочка називає татом ОСОБА_6 є наслідком поведінки ОСОБА_1 , який не цікавився дочкою, не відвідував її і чинив перешкоди в організації відпочинку дитини за кордоном.

Також, останній лише акцентує на отриманні дочкою опіку, однак він не цікавився її лікуванням та станом здоров`я, а лише висвітлює дану травму в даній справі.

Останній має намір унеможливити тимчасовий виїзд дитини за кордон без нього та його дозволу, тому і подав даний позов.

Її чоловік ОСОБА_6 добровільно приймає участь у вихованні та утриманні дочки ОСОБА_5 , організовує її відпочинок разом з сином ОСОБА_7 , як одної сім`ї.

Також, звернула увагу, що саме ОСОБА_1 ініціював судовий розгляд щодо визначення місця проживання їх спільної дочки, що свідчить про те, що не вона, а саме ОСОБА_1 намагається чинити їй перешкоди щодо дитини, а саме тимчасове перебування дитини за кордоном.

Третя особа ОСОБА_3 надала пояснення на відзив, в яких зазначила, що жодних перешкод ОСОБА_1 в спілкуванні з дочкою та її вихованні ніхто не вчиняв, останній сам не відвідував дочки.

Вважає ініціатором судових спорів батька ОСОБА_1 , який погрожував її дочці та ОСОБА_6 (який є його похресником), що не дасть їм спокою після укладення шлюбу.

Так, батько ОСОБА_1 ходив на засідання служби у справах дітей, від імені ОСОБА_1 брав участь в розгляді позову про усунення перешкод у вихованні дитини та за його заявою було залишено даний позов без розгляду.

Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та у них є спільна дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 17.10.2013р. шлюб між сторонами розірваною.

ОСОБА_1 проживає разом з батьком, матір`ю, братом та дядьком в будинку, належному його братові ОСОБА_4 , що стверджується довідкою про склад сім`ї та характеристикою.

ОСОБА_1 працює оператором технологічного устаткування в спорудах захищеного ґрунту за змінним графіком з 08.00год. по 08.00год. та його робочий день може припадати на суботу та неділю, що стверджується відповіддю від 20.09.2018р.

Згідно довідок від 26.09.2018р., ОСОБА_1 за станом здоров`я може виховувати та утримувати малолітню дочку ОСОБА_5 .

Згідно виписок з рахунків, ОСОБА_1 в період з січня 2017 року по жовтень 2018 року вносив кошти на рахунок ОСОБА_2 та станом на 16.10.2018р. залишок на даному рахунку складає 6415,20грн.

ОСОБА_2 в 2014 році здобула вищу освіту за спеціальністю «Дошкільна освіта», кваліфікація - вихователь дітей дошкільного віку, організатор дошкільної освіти, що стверджується відповідними дипломами.

Також, ОСОБА_2 працює вихователем Волицького ясла-садка Сокальського району Львівської області та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. За час роботи ОСОБА_2 характеризується виключно з позитивної сторони як грамотний педагог, жодних скарг щодо її професійної діяльності не поступало, що стверджується довідками від 27.07.2018р. та від 16.08.2018р., а також характеристикою.

ОСОБА_2 08.05.2014р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області.

ОСОБА_2 для воз`єднання сім`ї надано дозвіл на проживання в Італії з метою працевлаштування. Чоловікові останньої ОСОБА_6 та їх спільному сину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано необмежений дозвіл на проживання в Італії.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_6 офіційно працевлаштований в Італійській Республіці та в нього є постійний дохід, що стверджується довідками, наданими ОСОБА_2 , перекладеними на українську мову та засвідченими нотаріально.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 придбали квартиру в м.Вальданьо, Італійська Республіка, що стверджується відповідною угодою від 29.04.2015р.

З довідки від 04.06.2018р. та характеристик встановлено, що спільна дочка сторін зареєстрована та проживає разом з ОСОБА_2 , та її батьками в с.Волиця Сокальського району, які позитивно характеризуються за місцем проживання.

Під час відвідування дошкільного навчального закладу ОСОБА_5 , позивачка ОСОБА_2 та її мати брали активну участь в житті садочку, здійснювали належне виховання і дбали про розвиток дитини.

ОСОБА_6 працює за кордоном, коли приїжджає в Україну, то проживає без реєстрації в с.Волиця з дружиною ОСОБА_2 та дітьми, за місцем реєстрації та за місцем проживання характеризується позитивною. Зазначене встановлено з характеристики від 16.08.2018р.

Із заяви від 27.11.2014р. вбачається, що ОСОБА_2 на час своєї відсутності надала згоду своїй матері ОСОБА_3 здійснювати догляд за її дочкою ОСОБА_5 .

Розпорядженням №93 від 17.04.2014р. визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 : щосереди з 12.00год. по 14.00год. у присутності матері за місцем проживання дитини та першу та третю суботу місяця, другу та четверту неділю місяця з 12.00год. по 14.00год. у присутності матері за місцем проживання дитини.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини №85 від 29.07.2016р. та розпорядженням №341 від 04.08.2016р. визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 : у першу та третю суботу місяця з 14.00год. по 18.00год. без присутності матері на нейтральній території та у другу і четверту неділю місяця з 14.00год. по 18.00год. без присутності матері на нейтральній території.

ОСОБА_6 ствердив, що має змогу забезпечувати та забезпечує на даний час малолітню ОСОБА_5 , взяв на себе усі зобов`язання по утриманню її в подальшому, не заперечив проти проживання останньої з ним в м.Вальданьйо, Італія, що стверджується нотаріально посвідченою заявою від 21.09.2018р.

Висновком служби у справах дітей Сокальської районної державної адміністрації від 17.08.2018р., рішенням комісії з питань захисту прав дитини №90 від 20.08.2018р. та розпорядженням Сокальської районної державної адміністрації №535 від 31.08.2018р., після обстеження умов проживання, місце проживання малолітньої ОСОБА_5 визначено з матір`ю ОСОБА_2 .

З актів судом встановлено, що ОСОБА_1 у визначений рішенням комісії час не відвідував спільну дочку сторін ОСОБА_5 05.04.2014р., 09.04.2014р., 13.04.2014р., 16.04.2014р., 19.04.2014р., 23.04.2014р., 27.04.2014р., 30.04.2014р., 03.05.2014р., 07.05.2014р., 11.05.2014р., 14.05.2014р., 17.05.2014р., 21.05.2014р., 28.05.2014р., 31.05.2014р., 04.06.2014р., 07.06.2014р., 10.08.2014р., 13.08.2014р., 16.08.2014р., 20.08.2014р., 24.08.2014р., 27.08.2014р., 31.08.2014р., 03.09.2014р., 06.09.2014р., 10.09.2014р., 14.09.2014р., 17.09.2014р., 20.09.2014р., 20.09.2014р., 24.09.2014р., 28.09.2014р., 01.10.2014р., 04.10.2014р., 08.10.2014р., 12.10.2014р., 15.10.2014р., 18.10.2014р., 22.10.2014р., 16.10.2014р., 29.10.2014р., 04.02.2015р., 07.02.2015р., 11.02.2015р., 11.02.2015р., 15.02.2015р., 18.02.2015р., 21.02.2015р., 25.02.2015р., 04.03.2015р., 07.03.2015р., 11.03.2015р., 15.03.2015р., 18.03.2015р., 21.03.2015р., 25.03.2015р., 29.03.2015р., 29.03.2015р., 01.04.2015р., 04.04.2015р., 08.04.2015р., 12.04.2015р., 15.04.2015р., 18.04.2015р., 22.04.2015р., 26.04.2015р., 29.04.2015р., 03.06.2015р., 06.06.2015р., 10.06.2015р., 14.06.2015р., 17.06.2015р., 28.06.2015р., 04.11.2015р., 07.11.2015р., 11.11.2015р., 15.11.2015р., 18.11.2015р., 21.11.2015р., 25.11.2015р., 29.11.2015р., в період з 06.01.2016р. по 30.03.2016р., в січні 2017 року був два лише рази 07.01.2017р. та 14.01.2017р., в лютому та березні 2017 року не відвідував дитину, в квітні 2017 року був лише 17.04.2017р, в травні 2017 року був лише один раз 14.05.2017р., в червні, липні, серпні та вересні 2017 року - не відвідував, в жовтні 2017 року приходив до дочки лише один раз 07.10.2017р., в листопаді 2017 року не відвідував, в грудні 2017 року відвідував лише двічі - 16.12.2017р. та 18.12.2017р., в січні 2018 року - не відвідував, в лютому 2018 року був лише один раз 03.02.2018р., в квітні та березні 2018 року - не відвідував дочку.

Відповідно до протоколів опікунської ради при виконавчому комітеті Волицької сільської ради Сокальського району від 04.02.2015р. та від 05.05.2018р., комісією встановлено, що дочка сторін ОСОБА_5 проживає разом з ОСОБА_2 та на час її відсутності її з матір`ю ОСОБА_3 , з приводу чого надала останній відповідні повноваження, відповідно до заяви від 28.11.2014р. Дитині забезпечені належні умови для виховання та навчання. Батько ОСОБА_1 був відсутній по місцю проживання дочки у час, визначений розпорядженням голови Сокальської районної державної адміністрації час.

Згідно попередження від 13.03.2017р. та відповіді від 22.03.2017р. встановлено, що Сокальською районною державною адміністрацією надіслано ОСОБА_1 роз`яснення про неприпустимість злісного ухилення від виховання дитини та попередження про настання відповідальності за це, оскільки останній не з`явився на виклик до Служби у справах дітей Сокальської районної державної адміністрації та не відповідає на телефонні дзвінки.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 30.09.2016р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України, а саме за заявою позивача.

Відповідно до витягу з медичної картки, 24.07.2018р. хірургом встановлено, що в спільної дочки сторін рана на нозі загоєна без ускладнення функцій стопи, сухожилля не пошкоджене, функція стопи повністю без обмежень, лише відмічається пігментація шкіри.

З довідки від 24.09.2018р. та заяви від 07.08.2012р. встановлено, що ОСОБА_5 зарахована та навчається у Волицькій загальнгоосвітній школі І-ІІІ ступенів на підставі заяви її матері ОСОБА_2 .

З наданих ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фотознімків вбачається, що на них зображено спільну дочку сторін разом зі сторонами та, за їх поясненнями, іншими їх родичами.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 15.03.2019р., залишеному без змін постановою Львівського апеляційного суду від 28.10.2019р., відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька.

З наданої Державною прикордонною службою України інформації від 07.11.2018р. встановлено, що ОСОБА_2 в період з жовтня 2014 року по вересень 2018 року систематично виїжджала за кордон, ОСОБА_1 в цей період також систематично виїжджав за межі України.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що вона є вчителькою ОСОБА_5 .

Дитина досить спокійна, комунікабельна, дружить з іншими дітьми, адаптовується до школи і навчального процесу на високому рівні. Дитина приходить до школи в охайному та доглянутому вигляді.

Коли матері немає, то дитину приводить бабуся зі сторони матері, до якої ОСОБА_5 ставиться прихильно.

Батько приходить до дитини приблизно один раз на тиждень.

Одного разу ОСОБА_5 не хотіла іти до свого батька ОСОБА_1 та з цього приводу вона мала з ним розмову.

На даний час дитина нормально ставиться до батька.

Вона не помічала, що конфлікт між сторонами або періодичне перебування матері за кордоном негативно відбивається на дитині, вона завжди в нормальному настрої, спокійна.

Дідусь зі сторони батька приходив до школи один раз.

Також, їй відомо, що батько не дозволяє дитині виїхати з мамою за кордон і між батьками існує конфлікт, однак з якого приводу їй не відомо.

Свідок ОСОБА_15 , працівник служби у справах дітей Сокальської районної державної адміністрації, в судовому засіданні показала, що до служби надійшла скарга від ОСОБА_1 карга що бабуся неналежно виконує обов`язки, що призвело до травми дитини та визначити місце проживання дитини з ним.

Для вияснення обставин була викликана баба, з якою проживає дитина.

Сама дитина ОСОБА_5 пояснила, що в неї є мама, братик і тато « ОСОБА_6 ». Мама до неї часто дзвонить та вони спілкуються за допомогою «Скайпу».

Вона дуже мріє поїхати до них в Італію на відпочинок на море.

На запитання щодо тата « ОСОБА_1 » дитина відповіла, що той приходить і забирає її до себе додому. Проживати з татом « ОСОБА_1 » вона не бажає.

Дана розмова мала місце в серпні 2018 року в приміщенні робочого кабінету Служби у справах дітей. Дитина поводилася вільно та спокійно відповідала на запитання. В розмову ніхто не втручався.

Вона також виїжджала по місцю проживання батька та по місцю проживання матері дитини, де були забезпечені окремі кімнати для дівчинки.

По місцю проживання дитини разом з матір`ю дитина показувала свою кімнату, речі, іграшки.

Свідок ОСОБА_18 , працівник служби у справах дітей Сокальської районної державної адміністрації, в судовому засіданні показала, що під час встановлення обставин за скаргою ОСОБА_1 вона була присутня під час розмови ОСОБА_15 з дитиною ОСОБА_5 .

Вона чула, що дитина пояснила, що вона проживає з бабою та дідом. Повідомила, що мама їздить в Італію та після її приїзду вони поїдуть на море відпочивати.

На запитання як звати тата остання надала відповідь « ОСОБА_6 ». На запитання з приводу тата « ОСОБА_1 » остання відповіла, що той приходить забирає її до себе додому, однак вона не хоче з ним проживати.

Жодного тиску зі сторони ОСОБА_15 не було, бабуся, яка привела дитину в розмову не втручалася, дитина вела себе спокійно.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

З наведеного випливає, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Крім того, відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Також, Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Судом встановлено, що спільна дочка сторін проживає разом з ОСОБА_2 протягом семи років, зареєстрована з нею за однією адресою, відвідувала дитячий садочок, на даний час навчається в школі, при цьому позивачкою були створені належні умови для проживання та розвитку дитини, остання постійно піклується про неї, бере участь у духовному та фізичному розвитку, матеріально забезпечує її, офіційно працевлаштована та перебуває у відпустці по догляду за малолітнім сином від другого шлюбу до досягнення ним трирічного віку.

Суд враховує інтереси малолітньої дитини сторін, сталі соціальні зв`язки дитини в родині матері, молодшим братом, її психологічний стан, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання.

Що стосується покликання ОСОБА_1 на ті обставини, що ОСОБА_2 постійно проживає за кордоном, то такі не свідчать про те, що вона самоусунулася від виховання дочки, оскільки остання зареєстрована в Україні разом з їх спільною дочкою та має постійне місце праці за місцем проживання.

З наданої Державною прикордонною службою України встановлено, що ОСОБА_2 дійсно виїжджає за межі України, однак, такі поїздки за період з жовтня 2014 року по вересень 2018 року носили недовготривалий характер, протягом вказаного періоду вона тривалий час перебувала в Україні.

Крім того, ОСОБА_2 надала своїй матері повноваження щодо дочки на час своєї відсутності, що суд розцінює як турботу щодо дитини у випадок необхідності вчинити офіційні дії щодо дочки.

Судом, з рішення Сокальського районного суду від 17.10.2013р. встановлено, що ОСОБА_1 визнав ті обставини, що він з самого початку подружнього життя легковажно ставився до сім`ї, мало часу проводив з дружиною та дитиною, що стало причиною припинення подружніх відносин та окремого проживання.

Крім того, з досліджених в судовому засіданні актів встановлено, що ОСОБА_1 після розірвання шлюбу також вкрай рідко відвідував дочку, в окремі місяці взагалі не приходив до дитини у визначений рішенням районної державної адміністрації день та час.

З вказаної вище інформації щодо перетину державного кордону України встановлено, що ОСОБА_1 за період з квітня 2014 року по вересень 2018 року також досить часто залишав територію України на тривалий час, що ставить під сумнів його твердження про те, що дочку він не відвідував, так як йому чинили в цьому перешкоди, оскільки був відсутній за місцем проживання, так як жодних інших доказів існування будь-яких перешкод у вихованні дитини зі сторони ОСОБА_2 та її батьків.

Покликання ОСОБА_1 на те, що дочка отримала травму (опік ноги кип`ятком) за час проживання з ОСОБА_2 та її сім`єю не свідчать про неналежне виховання з боку відповідачки, так як відповідно до висновку лікаря, дана травма загоїлася, після чого не впливає на фізичний стан дитини.

В свою чергу, ОСОБА_1 лише висвітлював обставину щодо отримання опіку дитиною, однак жодного разу не навів обставин, які б свідчили про його участь в лікуванні дитини.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не довів суду переваг, які отримає спільна дочка сторін в тому випадку, якщо місце її проживання визначити з ним, а не з матір`ю ОСОБА_2 , де в дитини склалися сталі зв`язки та забезпечено належний її розвиток, суд дійшов висновку про безпідставність його позовних вимог.

В свою чергу, досліджені судом докази доводять ту обставину, що проживання малолітньої дочки сторін ОСОБА_5 разом з її матір`ю ОСОБА_2 буде відповідати інтересам дитини та сприятиме її нормальному розвитку.

Що стосується виїзду дитини за кордон без дозволу батька, то визначення місця проживання дочки з матір`ю не надає ОСОБА_2 безумовного права здійснювати такий виїзд з дитиною без згоди ОСОБА_1 та не є підставою зміни місця проживання останньої.

Суд також зауважує, що визначення місця проживання малолітньої дочки сторін разом з її матір`ю ОСОБА_2 не позбавляє батька дитини ОСОБА_1 піклуватися про неї, бачитись з нею, спілкуватись, брати участь в її житті, проявляти батьківську любов.

Те ж саме стосується і батьків ОСОБА_1 - діда та баби малолітньої ОСОБА_5 .

Судові витрати слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб Служби у справах дітей Сокальської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 - відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач за первинним позовом та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач за первинним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Служба у справах дітей Сокальської районної державної адміністрації, місцезнаходження: вул.Шептицького,61/2, м.Сокаль, Львівська область.

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Трнетя особа: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 16.10.2020р.

Головуючий: М. Я. Адамович