Провадження №2/592/624/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Литовченка О.В.,

за участю секретаря Черей С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційного Банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.03.2009 р. ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 12 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник, ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.10.2017 року. 19.08.2018 року Позивачем було отримано відповідь Сумської міської нотаріальної контори. 08.11.2018 року Позивачем було отримано відповідь нотаріуса, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не зверталися та спадкова справа після смерті була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приват Банк». ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та вважається таким, що прийняв спадщину після померлого ОСОБА_2 , оскільки проживав разом зі спадкодавцем на момент смерті та вважається таким, що прийняв спадщину. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 09.03.2009 року становить 14047 грн. 98 коп., з яких: 309,92 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13738,06 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 09.03.2009 р. у сумі 14047 грн. 98 коп. та понесені судові витрати у розмірі 1921 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 08.01.2020 було відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи на 12.02.2020.

12.02.2020 у судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

12.02.2020 у судове засідання відповідач не з`явився.

Розгляд справи було відкладено на 10.03.2020 року.

06.03.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає, що він не є спадкоємцем після померлого. Після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 16 лютого 2018 року була заведена спадкова справа №131/2018 Сумською міською державною нотаріальною конторою за заявою сина (спадкоємця першої черги) - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач же у своїй позовній заяві наголошує на тому, що ним 08.11.2018 року було отримано відповідь від Сумської держнотконтори в якій значиться, що спадкоємці першої черги померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця заведена на підставі претензії AT КБ «ПриватБанк». Дані твердження позивача є абсолютно недостовірними, хибними та такими, які вводять суд в оману, що суперечить закону. Всі твердження позивача спростовуються доказом, який долучає до позовної заяви сам же позивач, а саме копія листа відповіді Сумської міської державної нотаріальної контори від 23.08.2018 року №3908/02-14. В даному листі Сумська міська державна нотаріальна контора повідомляє ПАТ КБ «ПриватБанк», що претензія кредитора прийнята 22.08.2018 року та приєднана до спадкової справи за №131/2018, заведеної 16.02.2018 року Сумської міською держнотконторою на підставі заяви про прийняття спадщини від спадкоємця першої черги за законом, про наявність заборгованості та необхідність її погашення спадкоємцю направлено листа 23.08.2018 року за вих.№3907/02-14. Виходячи з вищевикладеного вважає, що в позовній заяві AT КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення боргу кредитором спадкодавця, необхідно відмовити за необґрунтованістю, відсутністю належних доказів та звернення позовних вимог до неналежного відповідача.

10.03.2020 у судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву про відкладення розгляду справи для надання додаткових доказів щодо розгляду справи, причини неможливості прибуття у судове засідання не зазначив.

10.03.2020 у судове засідання відповідач не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просив відмовити. Також просив залишити без розгляду питання про витребування спадкової справи, про яку він зазначав у відзиві на позовну заяву.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Судом встановлено, що 09.03.2009 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н шляхом оформлення Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. За умовами договору ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 12000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до Свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 23.10.2017 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 70 років у м. Суми, про що зроблено актовий запис №1364. (а.с.52)

Відповідно до відповіді Сумської міської державної нотаріальної контори №3908/02-14 від 23.08.2018, претензія АТ КБ «Приват Банк» до спадкоємців ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та приєднана до спадкової справи за №131/2018, заведеної 16.02.2018 на підставі заяви про прийняття спадщини від спадкоємця першої черги за законом. Про наявність кредиторської заборгованості та необхідність її погашення спадкоємцю направлено листа 23.08.2018 за вих.№3907/02-14. (а.с.58)

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Згідно з ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог Банку.

При цьому, суд виходить з того, що за змістом зазначених вище норм матеріального права при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі №320/6489/16-ц.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначив відповідача, обґрунтувавши це тим, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті позичальника ОСОБА_2 за законом відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на момент його смерті ОСОБА_1 постійно проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Основною умовою для визнання спадкоємця таким, що своєчасно прийняв спадщину, є факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не факт однакового місця реєстрації за адресою, за якою зареєстрований спадкодавець. Також, сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідач є спадкоємцем та прийняв після померлого ОСОБА_2 спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Жодних доказів того, що відповідач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини дійсно постійно фактично проживав з останнім та прийняв спадщину після його смерті, позивачем не надано, у зв`язку з чим суд вважає такі твердження позивача недоведеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є братом померлого ОСОБА_2 . Згідно зазначених норм ЦПК України та ЦК України є спадкоємцем другої черги. Однак згідно зазначеної інформації у відповіді Сумської міської державної нотаріальної контори №3908/02-14 від 23.08.2018 претензія АТ КБ «Приват Банк» до спадкоємців ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та приєднана до спадкової справи за №131/2018, заведеної 16.02.2018 на підставі заяви про прийняття спадщини від спадкоємця першої черги за законом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову повністю, оскільки позивачем у справі не доведено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 та не доведено факт прийняття спадщини після його смерті.

Згідно ст. 142 ЦПК України судові витрати залишити по фактичному їх понесенні сторонами.

Керуючись ст.15,16,627,629,1054,1216-1218,1223,1268,1269,1281,1282 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,280,282 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову Акціонерного Товариства Комерційного Банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Судові витрати залишити по фактичному їх понесенні сторонами.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач Акціонерного Товариства Комерційного Банку «Приват Банк», м. Дніпро вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, .

Відповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О.В. Литовченко