Справа № 462/2638/15-ц
УХВАЛА

04 червня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі: головуючого-судді Боровков Д.О.при секретарі Журавльовій А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на протиправні дії та бездіяльність начальника Залізничного Відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

встановив:

25 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просить поновити строк для звернення до суду, визнати протиправними дії та бездіяльність начальника Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Стасишин А.Р. у виконавчому провадженні № 61454766 та зобов`язати начальника Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Стасишин А.Р. скерувати йому грошові кошти поштовим переказом у виконавчому провадженні № 61454766. Свої вимоги мотивує тим, що 04 березня 2020 року постановою старшого державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Мацьківа А.О. відкрите виконавче провадження № 61454766 з примусового виконання виконавчого листа № 462/2638/15 про стягнення із ОСОБА_2 на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 500,00 грн. 27 квітня 2020 року він звернувся до Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ зі заявою, в якій просив надіслати стягнуті з боржника ОСОБА_2 500,00 грн. на його домашню адресу поштовим переказом. Проте, грошових коштів він так і не отримав. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

04 червня 2020 представник Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ - старший державний виконавець Мацьків А.О. подав до суду письмові заперечення /а.с.9-11/, у яких проти скарги заперечив, покликаючись на те, що 28 травня 2020 року грошові кошти були перераховані ОСОБА_1 поштовим переказом на адресу стягувача, що підтверджується списком поштових переказів.

Суд ухвалив проводити судове засідання без участі заявника ОСОБА_1 та представник Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ, які у судове засідання не з`явилися, проте звернулися до суду з клопотаннями про розгляд скарги без їх участі, а відтак, їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги по суті відповідно до частини 2 статті 450 ЦПК України.

Дослідивши матеріали скарги, суд прийшов до висновку, що у задоволені скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 серпня 2016 року у справі № 462/2638/15 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ТзОВ «Домофон. Інжиніринг. Охорона» та ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про визнання дій неправомірними, демонтаж домофону, заборону встановлення домофону та відшкодування матеріальної і моральної шкоди ухвалено: позов - задовольнити частково; зобов`язати ТзОВ «Домофон. Інжиніринг. Охорона» та ОСОБА_2 демонтувати домофонне обладнання у під`їзді АДРЕСА_1 НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 500 грн. моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 500 грн. моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 300 грн. моральної шкоди; у задоволені решти позову відмовити.

24 лютого 2020 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 462/2638/15 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 500,00 грн. /а.с.21/.

04 березня 2020 року постановою старшого державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Мацьківа А.О. відкрите виконавче провадження № 61454766 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа № 462/2638/15 /а.с.20/

27 квітня 2020 року стягувач ОСОБА_1 звернувся до Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ зі заявою, в якій просив надіслати стягнуті з боржника ОСОБА_2 500,00 грн. на його домашню адресу поштовим переказом /а.с.17/.

Зі списку згрупованих поштових переказів електронних від 28 травня 2020 року та платіжного доручення № 2962 від 26 травня 2020 року вбачається, що Залізничним ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ грошові кошти в сумі 500,00 грн. були надіслані на адресу стягувача поштовим переказом /а.с.12,15/.

Відповідно до частини 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» за письмовою заявою стягувача - фізичної особи стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем на зазначений стягувачем рахунок у банку або іншій фінансовій установі чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум.

У постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 342/158/17 зазначається, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Беручи до уваги, що 04 березня 2020 року постановою старшого державного виконавця було відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 462/2638/15 виданого 24 лютого 2020 року Залізничним районним судом м. Львова про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 500,00 грн., а 28 травня 2020 року вказана сума боргу у повному обсязі була надіслана на адресу стягувача ОСОБА_1 поштовим переказом, тобто, судове рішення виконане, суд приходить до висновку, що відсутні будь-які докази, які б свідчили саме про протиправну бездіяльність старшого державного виконавця Мацьківа Р.М. або начальника Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Стасишин А.Р. під час примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, вважає, що у задоволені скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо поновлення строку для подання скарги, то такий ОСОБА_1 не був пропущений, і тому підстав для його поновлення немає.

Керуючись ст. 449,451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені скарги ОСОБА_1 на протиправні дії та бездіяльність начальника Залізничного Відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Повний текст ухвали складаний 04 червня 2020 року.

Суддя:

Оригінал ухвали.