Справа № 178/288/20
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
24 грудня 2020 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: Берелет В.В.,
секретаря: Кирсань Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кринички цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, треті особи: Криничанський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального МЮ (м.Дніпро), ОСОБА_2 про визнання нотаріального напису таким, що не підлягає виконанню,-
Позивачка звернулася до суду з цим позовом, посилаючись на те, що її чоловік ОСОБА_2 23 травня 2008 року уклав кредитний договір із ЗАТ КБ «Приватбанк» №DZR0GA00000129, згідно якого отримав кредит в розмірі 162907.50 грн. на придбання житлового будинку. У цей же день з ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки, згідно якого виконання кредитних обов`язків забезпечує іпотека житловий будинок АДРЕСА_1 . У січні 2020 року її чоловік повідомив, що на виконанні в Криничанському ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області відкрите виконавче провадження з метою реалізації вищезазначеного будинку. Також стало відомо, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису №1600 від 10 жовтня 2018 року виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. Тому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за №1600.
Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» згідно відзиву просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.
Відповідачка приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. згідно відзиву просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.
Треті особи: Криничанський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального МЮ (м.Дніпро), ОСОБА_2 згідно заяв просять слухати справу без їх участі.
Дослідивши докази, перевіривши матеріали справи суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що 10 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що 23 травня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір №DZR0GA00000129, та ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 162907,50 грн.
Виконавчий напис було вчинено без дотримання Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі за текстом - Порядок), оскільки вчинення виконавчого напису в разі порушення умов кредитного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих боржнику повідомлень, яке позивачка не отримувала, тобто відповідачем не надано суду доказів щодо його направлення.
Згідно зі статтею 18 ЦК України, а також статтями 87,88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини.
Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи не сплив строк давності для вчинення виконавчого напису за вимогами. Також, не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.
Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Ураховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було встановлено факту безспірності заборгованості та не отримано всіх передбачених законом для цього підтверджуючих документів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1261,20 гривень, з яких: 840,80 гривень за подання позовної заяви у розмірі та 420,40 гривень за подання зави про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, треті особи: Криничанський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального МЮ (м.Дніпро), ОСОБА_2 про визнання нотаріального напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни і зареєстрований в реєстрі за №1600.
Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судові витрати у розмірі 840,80 грн., 420,40 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Повний текст судового рішення виготовлено 28 грудня 2020 року.
Суддя: В. В. Берелет