21.10.2020 Провадження 2/337/1541/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.10.2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого - судді Салтан Л.Г.

за участю секретаря - Шаповалової А.В.

представників позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, відшкодування майнової шкоди

В С Т А Н О В И В:

30.07.2020 року позивач ОСОБА_4 звернулася до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_6 , в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 1710 гривень - як безпідставно використані відповідачем грошових коштів позивача - ОСОБА_4 , які були сплачені нею 07.09.2019 року на користь ТОВ «ДІАЦЕНТР» за оплату наданих послуг та безпідставно отримане майно - грошові кошти позивача в сумі 38 100 гривень, що були переведені у готівку відповідачем шляхом несанкціонованого (безпідставного) доступу до банківського рахунку позивача - ОСОБА_4 в АТ «КБ Приватбанк» через мережу банкоматів Банку, за транзакціями за картковим рахунком № НОМЕР_2 , вчинених у наступні дати: 05.01.2019 року; 05.02.2019 року; 01.03.2019 року - в зазначену дату 2 транзакції; 09.03.2019 року; 17.03.2019 року; 06.04.2019 року - в зазначену дату 2 транзакції; 05.05.2019 року; 10.06.2019 року; 05.07.2019 року; 05.08.2019 року; 15.08.2019 року; 23.08.2019 року; 06.09.2019 року; (2 транзакції); 12.09.2019 року (2 транзакції); 05.10.2019 року; 06.11.2019 року; та понесені судові витрати, посилаючись на те, що вона проживала із відповідачем за спільною адресою, в силу похилого віку та проблем зі здоров`ям, мала досить обмежене коло осіб для спілкування, не вміла та не вміє користуватися банкоматами, у тому числі, і знімати готівку,зазначені транзакції могла здійснювати в несанкціонованому порядку лише відповідач, маючи на меті умисел на незаконне привласнення (збагачення) грошових коштів позивача. Загальна сума переведених у готівку через мережу банкоматів АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів за період січень 2019 - листопад 2019 року складає 38 100 гривень, які підлягають стягненню з відповідача.

Ухвалою суду від 11.08.2020 року відкрито спрощене провадження по справі, справа призначена до розгляду у судовому засіданні, відповідачеві наданий строк на подання відзиву до суду.

25.08.2020 року позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 1710 гривень, 38 100 гривень - як безпідставно отримані (переведені у готівку), шляхом несанкціонованого (безпідставного) доступу до банківського рахунку , інфляційні втрати позивача - у розмірі 1461,44 гривні; 3 % річних - у розмірі 1294 гривні; а всього просить стягнути 42 565, 44 грн.

03.09.2020 року відповідач надав відзив на позов, в якому виклав свої заперечення, просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки відсутній спір, а тому провадження підлягає закриттю, крім того, є рідною бабусею відповідача, 15.09.2007 року бабуся - ОСОБА_4 приїхала з села, що розташоване в Миколаївському районі, та залишилась проживати з нею. Квартира у трикімнатна, бабця самостійно вибрала собі кімнату 10.1 кв.м., в проживала до 2018 року. В жовтні 2018 року ОСОБА_4 вирішила деякій час пожити у доньки, але вже в січні 2019 року вона повернулась додому та зазначила, що донці не потрібна, умови у доньки для неї досить погані. Після повернення бабусі, вона самостійно до магазинів не ходила, харчувались разом, тому вона, під час спілкування зазначила, що може знімати з картки гроші, тому віддала картку їй для того, щоб вона могла придбати харчі та інші речі, потрібні як для родини, так і для неї особисто. Бюджет у них був спільним, один холодильник, один стіл на кухні, вона готувала для всієї родини. Бабуся фактично ніколи не готувала, останній час у неї погіршився зір, тому вона навіть до магазину не ходила. Всі гроші, отримані з картки бабусі, були витрачені на її харчування та спільне ведення господарства. Оплата карткою позивача в лікарні «Діа-Сервіс» була проведена виключно за погодженням з позивачем, так як її картка часто не спрацьовувала, про що свідчить частий перевипуск картки, тому вона погодила з бабусею, що позичить її гроші, та потім віддасть, як зніме гроші зі своєї картки. При цьому вдома завжди була готівка, чоловік отримував заробітну плату готівкою та пенсія бабусі, і вона знала, де знаходяться кошти. Підтвердженням того, що бабуся не заперечувала проти використання грошей на потреби родини є відсутність звернень до поліції, звернень до Банку з вимогами заблокувати картку. ОСОБА_4 самостійно виходила на вулицю, спілкувалась з сусідами, тому в разі заволодіння її грошима мала можливість повідомити банк та поліцію. Просить у задоволенні позову відмовити .

Ухвалою суду від 8.09.2020 року у задоволенні клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю спору -відмовлено.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 , будучи допитаною за правилами допиту свідка, під присягою суду пояснила, що наразі вона мешкає з донькою ОСОБА_2 , раніше мешкала з внучкою ОСОБА_6 , при цьому остання знущалася з неї, не розмовляла, закривала її, нікого до неї не впускала, жодних грошей їй не давала, інколи давалась щось з`їсти, щоб вона не померла з голоду. Їй була призначена пенсія, яку вона не отримувала, пенсію забирала онука, жодних грошей вона не мала, лікарську допомогу їй не надавали. ОСОБА_5 била її дерев`яним молотком по голові, при цьому питала, що вона пам`ятає, бажала, щоб вона усе забула, потім одягла її, вигнала на вулицю під приводом , щоб вона прогулялася, а потім не впустила до житла, вона замерзла, її побачила т.Ліда, яка привезла її до доньки, де вона наразі живе, донька опікується за нею.

Представник позивача ОСОБА_2 , під присягою, суду пояснила, що позивач-її мати, відповідач-племінниця, певний час вона працювала за кордоном, тому мати проживала у своїй квартирі, разом з племінницею. 5.12.2019 року ОСОБА_7 привезла до неї матір, яка була налякана, плакала, розповідала, що її били по голові, забрали документи та банківську карточку, просила пожити у неї, бо племінниця вб`є її, скаржилася на стан здоров`я. Вона возила її до лікарні, з нею працювали психологи, наразі стан здоров`я матері поліпшився. Просить позов задовольнити, оскільки відповідачка незаконно заволоділа грошима, що належать її матері, використовувала на власні потреби та знущалася з позивача.

Представники позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, вважають їх законними та обґрунтованими, просять позов задовольнити.

Представник відповідача Додонов П.О. у судовому засіданні 08.09.2020 року заявлені позовні вимоги не визнав, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки гроші, отримані відповідачкою з рахунку позивача, були витрачені на утримання позивача, при цьому будь-які угоди між ними відсутні, відповідно, ніхто калькуляцію витрачених грошей не вів, а тому назвати конкретні суми та їх призначення, він не має можливості.

У судове засідання 21.10.2020 року представник відповідача Додонов П.О. не з`явився, причину неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_5 у судові засідання , призначені на 02.10.2020 року та 21.10.2020 року не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. 16.120.2020 року звернулася до суду з заявою, щодо відкладення розгляду справи, призначеного на 21.10.2020 року, посилаючись на те, що вона розірвала договір з адвокатом Додоновим П.О. та має намір укласти договір з іншим адвокатом.

У відповідності ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Враховуючи, повторність неявки відповідача у судове засідання без повідомлення причин, неповідомлення причин неявки до судового засідання представника відповідача Додонова П.О. , відсутність у матеріалах провадження доказів припинення повноважень останнього у зв`язку з розірванням договору, вислухавши думку представників позивача щодо можливості розгляду справи, суд розглянув справу у відсутності осіб, що не з`явилися до судового засідання на підставі наявних у ній даних та доказів.

Вислухавши пояснення учасників провадження, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною бабусею відповідачки ОСОБА_5 , з якою в період з січня 2019 року по грудень 2019 року мешкали за однією адресою : АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 є пенсіонером за віком та отримує пенсію, яка надходить на картковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на її ім`яв АТ КБ «Приватбанк» на підставі угоди № SAMDNWFC6 від 04.08.2014 року.

Як вбачається з пояснень позивача та її представників та визнано відповідачем у відзиві на позов та її представником у судовому засіданні, банківська картка у період з січня по грудень 2019 року перебувала у володінні відповідачки ОСОБА_5 , яка розпоряджалася грошовими коштами, що надходили на рахунок позивача на власний розсуд, при цьому будь-які правочини між сторонами не укладалися.

07.09.2019 року за банківським рахунком позивача здійснена транзакція на суму 1710 гривень щодо оплати послуг ТОВ ДІАЦЕНТР (Юридична адреса: м. Запоріжжя, вул. Козака Бабури (Жукова), 9. Згідно відповіді ТОВ «ДІАЦЕНТР» від 29.07.2020 року ( отриманої на запит представника) , що сплачені 07.09.2019 року карткою № НОМЕР_2 гошові кошти у сумі 1710 грн є оплатою за надані медичні послуги ОСОБА_5 , тобто випливає, що вигодонабувачем у вигляді отримання послуги (послуг) за вищевказаною транзакцією яка фактично здійснювалась не позивачем - є відповідач - ОСОБА_5 , яка оплатила надані медичні послуги.

Докази підтвердження повернення зазначеної суми позивачеві відповідач не надав та не підтвердив, що зазначена сума була отримана з відома позивача у борг.

Також судом встановлено, що з карткового рахунку ОСОБА_4 № НОМЕР_2 відкритого в АТ КБ «Приватбанк»на підставі угоди № SAMDNWFC6 від 04.08.2014 року протягом 2019 року було здійснено ряд операцій по зняттю готівки в мережі банкоматів Банку, вчинених у наступні дати:

- 05.01.2019 року; на суму 3200 грн;

- 05.02.2019 року на суму 500 грн;

- 01.03.2019 року - в зазначену дату 2 транзакції на загальну суму 300 грн;

- 09.03.2019 року на суму 2200 грн;

- 17.03.2019 року на суму 4000 грн;

- 06.04.2019 року - в зазначену дату 2 транзакції на загальну суму 3800 грн;

- 05.05.2019 року на суму 5500 грн;

- 10.06.2019 року на суму 3600 грн;

- 05.07.2019 року на суму 3900 грн;

- 05.08.2019 року на суму 1000 грн;

- 15.08.2019 року на суму 200 грн;

- 23.08.2019 року на суму 1200 грн;

- 06.09.2019 року - в зазначену дату 2 транзакції на загальну суму 1200 грн;

- 12.09.2019 року -в зазначену дату 2 транзакції на загальну суму 3000 грн;

- 05.10.2019 року на суму 300 грн.

- 06.11.2019 року на суму 4200 грн.

Здійснення зазначених операцій відповідачем ані нею самою, ані її представником не заперечувалося, факт отримання коштів позивача та розпорядження ними відповідачем визнаний.

Загальна сума переведених у готівку через мережу банкоматів АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів за період січень 2019 - листопад 2019 року, складає 38 100 гривень, загальна величина завданої майнової шкоди та безпідставно отриманих відповідачем грошових коштів, а також матеріальних благ за рахунок позивача у грошовому еквіваленті складає 39 810 гривень.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз указаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Положення статті 1212 ЦК України, яка визначає порядок та підстави повернення безпідставно набутого майна, слід застосовувати у позадоговірних відносинах за відсутності відповідного договірного регулювання спірних відносин.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №365/810/16, провадження №61-16016св18.7/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Враховуючи, що жодної правової підстави для набуття відповідних грошових коштів відповідачка не мала, оскільки не є та не була повноважним представником позивача, не укладала з нею будь-яких правочинів , суд погоджується з доводами представників позивача, що отримані відповідачем кошти з банківського рахунку позивача є безпідставно отриманим майном, доказів повернення отриманих коштів позивачеві або надання дозволу позивача на розпорядження коштами, у тому числі і на утримання позивача, суду не надано, не доведено законних підстав перебування спірного майна у його володінні , а тому суд вважає, що наявні усі підстави для задоволення позову щодо стягнення зазначеної суми з відповідача на користь позивача, оскільки за змістом ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

За змістом ч. 4 ст1213 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними відповідно до ст. 536 ЦК України, відповідно до вимог якої за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства, а тому заявлені позовні вимоги щодо стягнення про стягнення 3% річних законні та обґрунтовані та підлягають задоволенню у розмірі 1264,67 гривні:

-за період з 05.01.2019 р. по 30.07.2020 року ( 18 міс 25 днів) з суми 3200 грн - 150,84 грн;

- за період з 05.02.2019 року по 30.07.2020 року ( 17 міс 23 днів) з суми 500 грн - 22,2 грн;

- за період з 01.03.2019 року по 30.07.2019 року (16 міс) з суми 300 грн. -12грн;

- за період з 09.03.2019 року по 30.07.2020 року ( 15 міс.22 днів) з суми 2200 грн.- 86,48 грн;

- за період з 17.03.2019 року по 30.07.2020 року ( 15 міс14 днів) з суми 4000 грн - 154,60 грн.;

- за період з 06.04.2019 року по 30.07.2020 року 9 (14міс.24 дні) з суми 3800 грн- 140,5 грн;

- за період з 05.05.2019 року по 30.07.2020 року ( 13 міс26 днів) з суми 5500 грн -190,5 грн;

- за період з 10.06.2019 оку по 30.07.2020 року ( 2 міс 20 днів) з суми 3600 грн -113,91 грн;

- за період з 05.07.2019 року по 30.07.2020 року (11 міс 26 днів) з суми 3900 грн- 107,89 грн;

- за період з 05.08.2019 року по 30.07.2020 року (10міс 26днів) з суми 1000 грн- 27,14 грн;

- за період з 15.08.2019 року по 30.07.2020 року (10міс 16днів ) з суми 200 грн- 5,26 грн;

- за період з 23.08.2019 року по 30.07.2020 року (10міс 8днів ) з суми 1200 грн- 30,79 грн;

- за період з 06.09.2019 року по 30.07.2020 року (9 міс 24днів ) з суми 1200 грн- 29.37 грн;

- за період з 07.09.2019 року по 30.07.2020 року (9 міс 23днів ) з суми 1710 грн- 38,49 грн;

- за період з 12.09.2019 року по 30.07.2020 року (9міс 18днів ) з суми 300 грн- 7,19 грн;

- за період з 05.10.2019 року по 30.07.2020 року (8міс 26днів ) з суми 3000 грн- 66,41 грн;

- за період з 06.11.2019 року по 30.07.2020 року (7міс 22 днів ) з суми 4200 грн- 81.19 грн;

Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача щодо безпідставного отримання належної позивачеві пенсії, остання зазнала інфляційних втрат в розмірі 161, 44 грн. (5.5/100 * 3200 = 176 + 5.5/100 * 500 = 27,5 3/+5,5/100 * 300 = 16,5 + 5,5/100 * 2200 = 121+ 5,5/100*4 000 = 220 +4,6/100*3800 = 174,8 + 3,9/100 * 5 550 = 216,45+ 2,9/100 * 3600 = 104,4+ 2,9/100*3900 = 113,1 + 2,9/100*1000 = 29+2,9/100*200 = 5,8+2,9 / 100 * 1200 = 34,8 + 2,9/100*1200=34,8+ 2,9/100*1710 = 49,59 + 2,9/100*300 = 8,7 + 2,2/100 *3000 =66 + 1,5/100*4200 = 63 ), які підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд вважає, що на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 814,23 грн, пропорційно 96,84% задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 1212, 11213 ЦК України, ст.ст 2,4,5,81,89,261,263-265,268,273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 , (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, відшкодування майнової шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 , (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) , майнову шкоду у розмірі 1710 гривень, безпідставно отримане майно в сумі 38 100 гривень; інфляційні втрати позивача у розмірі 1461,44 гривні; 3 % річних у розмірі 1264,67 гривні; судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 814,23 грн., а всього стягнути - 42 035, 34 гривні (сорок дві тисячі тридцять п`ять гривень, тридцять чотири копійки).

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 30-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний тест рішення виготовлений 22.10.2020 року. Копію повного тексту рішення надіслати учасникам провадження.

Суддя: Л.Г. Салтан