Справа № 133/108/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

02.06.20 року

В складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині у спрощеному провадженні справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

-

встановив:

АТ КБ ПРИВАТБАНК звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 , як спадкоємця майна померлого ОСОБА_2 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 5540,35 грн. за кредитним договором № б/н від 15.06.2011, а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

В своєму позові банк посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.06.2011 ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 6800 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач зазначає, щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.5, п.2.1.1.2.6 Договору, відповідно яких клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.5 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими АТ КБ ПРИВАТБАНК «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.

31.03.2015 позичальник ОСОБА_2 помер.

АТ КБ ПРИВАТБАНК свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № б/н від 15.06.2011 відповідач не виконав, у зв`язку з чим станом на 31.03.2015 має заборгованість 5540,35 грн., яка складається з наступного: 5499,61 грн. - заборгованість за кредитом; 40,74 грн. заборгованість за відсотками.

Спадкоємицею майна померлого ОСОБА_2 є дружина останнього ОСОБА_1 , яка після смерті чоловіка прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Козятинського районного нотаріального округу Дриботун Т.В.

15.10.2019 на адресу ОСОБА_1 було направлено лист-претензію про погашення кредитної заборгованості. Однак, на даний час відповідачем борг не сплачено.

Ухвалою суду від 05.02.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач надала відзив на позов, в якому зазначила, що позовні вимоги банку не визнає, просить відмовити у задоволенні позовних вимог за спливом строків позовної давності. Вказала, що за життя всі умови кредитного договору її чоловік виконував та справно погашав кредит, заборгованості не мав. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер та з вказаної дати кошти на погашення кредиту ніким не вносилися. Позивач не заблокував платіжну картку, не пред`являв будь-яких претензій та позову у встановленому законом порядку в межах строку позовної давності. Таким чином, банк пропустив вказаний строк і не ставить питання про його поновлення. Заборгованість по кредитному договору виникла в березні 2015, а банк пред`явив позов до суду в січні 2020 року, тобто через 5 років після початку виникнення кредитної заборгованості, знаючи про невиконані ОСОБА_2 зобов`язання. Таким чином, сплив строк позовної давності щодо вимог позивача за вказаним зобов`язанням.

Позивач на адресу суду надав відповідь на відзив, в якій вказав, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто, це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Строк випущеної картки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Банк звернувся до суду з вказаним позовом 10.012020, тобто, до спливу строку позовної давності.

Позивач на адресу суду надав пояснення, в якому вказано, що відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ ПРИВАТБАНК з метою отримання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 15.06.2011, згідно якої він ідентифікувався та ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у АТ КБ ПРИВАТБАНК. ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 6800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому вказаним договором.

31.03.2015 позичальник ОСОБА_2 помер.

Спадкоємицею майна померлого ОСОБА_2 є дружина останнього ОСОБА_1 , яка після смерті чоловіка прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Козятинського районного нотаріального округу Дриботун Т.В.

15.10.2019 на адресу ОСОБА_1 було направлено лист-претензію про погашення кредитної заборгованості. Однак, на даний час відповідачем борг не сплачено.

Таким чином, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідачу нараховано заборгованість, яка станом на день смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) становить 5540,35 грн., яка складається з наступного: 5499,61 грн. - заборгованість за кредитом; 40,74 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для

договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів ОСОБА_2 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд вважає, що витяг з Тарифів Банку та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису ОСОБА_2 , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15 червня 2011 року шляхом підписання анкети-заяви, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, а також відповідальність у вигляді пені, штрафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а також строк позовної давності.

Таким чином, банк не довів, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови ОСОБА_2 мав на увазі, підписуючи заяву позичальника, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з

повернення кредиту.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Згідно з договором строк його дії встановлений з дня підписання його сторонами. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії кредитної картки, тобто - 02/15. Станом на цю дату та на день розгляду справи судом зобов`язання позичальником не виконане.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. ст. 257, 261 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлена в три роки, щодо вимог про стягнення пені - один рік. Перебіг строку позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було відомо, що ОСОБА_2 не виконує зобов`язання за кредитним договором, оскільки сплата коштів на виконання зобов`язання мала проводитись позивачу щомісячно. Згідно розрахунку заборгованості станом на 23.12.2017 останній платіж в розмірі 196,83 грн. на погашення суми заборгованості було здійснено відповідачем 11.05.2015, а тому кінцевий строк позовної давності за вказаним кредитним договором становить 11.05.2018.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Банк не надав до суду договорів на отримання інших кредитних карток. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 була видана лише одна кредитна картка, яка діяла до 02.2015.

З наданих позивачем документів неможливо встановити, чи погоджено сторонами з урахуванням положень ст. 259 ЦК України збільшення позовної давності, а тому суд виходить з її загальних строків.

За таких обставин у даному випадку строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості сплив 11.05.2018, в той час як з позовом до суду позивач звернувся лише 10.01.2020, що підтверджується конвертом про відправлення листа.

Представник позивача в позовній заяві не зазначив поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом. Права позивача були порушені 11.05.2015 невиконанням зобов`язання позичальником в цей термін. Позивач звернувся з позовом в січні 2020 р., тобто, після спливу трирічного строку з дати, визначеної для виконання зобов`язання.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Тому, з урахуванням всіх обставин в їх сукупності суд вважає, що позивач втратив право вимагати від ОСОБА_1 , як спадкоємиці майна померлого ОСОБА_2 , повернення споживчого кредиту, строк дії якого минув, це є підставою для відмови у позові. А тому, позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 76-78, 80-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 15-16, 256-257, 259, 261, 267, 526, 625, 634, 1050, 1054 ЦК України, суд

ухвалив:

Відмовити в позові АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця в розмірі 5540,35 грн. за спливом строків позовної давності.

На рішення суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів після проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, то строк на апеляційне оскарження обчислюється з дати складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06.06.2020

Суддя: В.А. Воронюк

02.06.2020