провадження № 2-зз/752/91/20
УХВАЛА

09.10.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

за участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 2-2950/7 (№ 2-1486/6) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

встановив:

в провадженні суду перебувала справа № 2-2950/7 (№ 2-1486/6) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В жовтні 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 2-2950/7 (№ 2-1486/6), відповідно до якої просив суд скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Московського районного суду м. Києва від 22.11.1999 року у справі № 2-2950/7 (№ 2-1486/6), якою накладено арешт на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви зазначено, що в провадженні суду перебувала справа № 2-2950/7 (№ 2-1486/6). Ухвалою Московського районного суду м. Києва від 22.11.1999 року, у справі були вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Рішенням Московського районного суду м. Києва від 13.06.2000 року у вказаній цивільній справі позов було задоволено частково. Заявник вказує, що про існування зазначеного арешту він дізнався 02.09.2020 року під час намагання здійснення правочину щодо свого майна. Інформація до реєстру про накладення арешту щодо майна заявника внесена помилково, оскільки, стосується іншої особи. Відповідач у даній справі ніколи не був власником частини квартири, та на момент винесення зазначеної ухвали та рішення суду заявнику було 12 років, і він не міг бути відповідачем у вказаній справі. З огляду на викладене, заявник вимушений звернутись до суду із даною заявою.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві та є власником квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, судом встановлено, що в провадження суду перебувала справа № 2-2950/7 (№ 2-1486/6) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, яка відповідно до акту суду № 9 від 22.02.2010 року була знищена.

Однак, із документів, які наявні в суді вбачається, що рішенням Московського районного суду м. Києва від 13.06.2000 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, було задоволено частково та стягнуто із відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 18524,92 грн. та на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 800,00 грн.Рішення набрало законної сили 27.06.2000 р.

Крім того, стороною заявника надано суду копію ухвали Московського районного суду м. Києва від 22.11.1999 року у справі № 2-2950/7, відповідно до якої до розгляду справи по суті було накладено арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.09.2020 року, вбачається, що 29.11.2004 року було зареєстровано за № 1505531 арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 на підставі ухвали б/н Московського суду від 22.11.1999 року.

В обгрунтування заяви заявник вказує, що він в силу свого віку не міг бути відповідачем у вказаній справі, а відповідач у справі не міг бути власником вказаної частини квартири, оскільки, саме він із 1997 року на підставі договору купівлі-продажу є її власником, та наведені твердження сторони заявника заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене, та, приймаючи до уваги той факт, що розгляд справи, в рамках якої вживалися заходи забезпечення позову закінчено та судове рішення у справі набрало законної сили, стороною заявника надано ряд документів, які свідчать про відсутність достатніх підстав для наявності на даний час вжитих ухвалою суду заходів забезпечення позову, а тому суд вважає можливим скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 22.11.1999 року, в зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158, 260 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 2-2950/7 (№ 2-1486/6) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Московського районного суду м. Києва від 22.11.1999 року у справі № 2-2950/7 (№ 2-1486/6) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, якою накладено арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 1505531).

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Чередніченко