ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2020 року

м. Харків

справа № 644/4225/19

провадження № 22-ц/818/1183/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Коваленко І.П., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2019 року, ухвалене у складі судді Горчакової О.І.,

УСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.01.2011 в розмірі 15614,44 грн та судових витрат.

Позов мотивований тим, що 12 січня 2011 року між Банком та відповідачем укладений кредитний договір № б/н, за яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 16.04.2019 утворилась заборгованість у розмірі 15614,44 грн, яка складається з: 6864,94 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2965,53 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3814,23 грн - пеня за прострочене зобов`язання; 750 грн -пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, штрафи: 500 грн фіксована частина, 719,74 грн процентна складова.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.01.2011 в розмірі 6864,94 грн та судовий збір в сумі 768,40 грн. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що за відсутності доказів, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла ОСОБА_1 , ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 12.01.2011, а також за відсутності доказів, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування, не можливо вважати, що Банк і ОСОБА_1 погодили умови договору щодо сплати процентів за користування коштами та неустойки, комісії. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити, і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015р. по справі № 6-16цс15, і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. При цьому ОСОБА_1 не заперечувала, що отримала 69864 грн 94 коп., але не повернула їх, тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача.

В апеляційній скарзі Крилова Олена Леонідівна, яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення в частині відмови у стягненні суми скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. У якості доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було встановлено, що Банк надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач свої зобов`язання не виконала, кредитні кошти не повернула. Підписавши заяву позичальника відповідач засвідчила, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, а отже, повністю згодна з умовами кредитування. Наявність заборгованості за кредитним договором підтверджується належними та допустимими доказами. Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В письмових поясненнях Полфьорова Яна Володимирівна, яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», наполягає на задоволенні апеляційної скарги та зазначає, що до позовної заяви Банку додані особисто підписані ОСОБА_1 заява від 12.01.2011 та довідка про умови кредитування, що містить дані про базову відсоткову ставку за кредитом 3 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, розмір щомісячного платежу, розмір та порядок розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафу. Отже, сторонами при укладанні договору погодили усі істотні умови кредитування. Також зазначила, що у разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесенні щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит - це кредитні кошти, що були надані клієнту та не були повернуті у строк передбачений договором, отже, заборгованість за простроченим тілом кредиту складає 2965,53 грн. Строк дії перевипущеної та виданої картки Універсальна 09/18. Отже, на непогашене тіло кредиту в сумі 9830,47 грн банк нараховує пеню. Пеню нараховує щомісячно 1% від суми заборгованості за період 29.09.2017 по 30.09.2018 (9830,47/100*1%=98,30 грн на місяць; 98,30грн*12 (місяців)=1179,60 грн). Таким чином, всього судом першої інстанції не достягнуте прострочене тіло в сумі 2965,53 грн та пеня за період 29.09.2017 по 30.09.2018 в сумі 1179,60 грн.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, 12 січня 2011 року між Банком та ОСОБА_1 укладений договір без номеру шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанк. За умовами договору ОСОБА_1 виявила бажання отримати в Банку платіжну картку кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом у розмірі 4100 грн. Своїм підписом у анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердила, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами заява складає договір про надання банківських послуг. Також своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 21 зворот, 22).

При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не вимагається, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення Договору.

Стаття 633 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

ОСОБА_1 укладення чи не укладення кредитного договору не оспорювала, не довела, що підписуючи Анкету-заяву ознайомлювалася з іншими Умовами і правилами, ніж ті, що містяться у матеріалах справи. З розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість, користувалася кредитними коштами, тобто фактично погоджувалася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами ( а.с. 17-21). В наданих суду першої інстанції заявах від 31.07.2019 та від 14.08.2019 ОСОБА_1 не заперечувала отримання кредитних коштів у Банку, проте визнавала стягнення з неї лише заборгованості за тілом кредиту.

Посилання суду на те, що наданий суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ (надалі Умови та правила), які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису ОСОБА_1 і тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, не є обґрунтованим.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (а.с. 33 зворот).

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил у випадку невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку позичальник зобов`язаний виконати обов`язок по поверненню Кредиту, в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), виплатити Банку винагороду (а.с. 33 зворот).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

Відповідно до п. 1.1.5.21 Умов та правил, якщо в інших розділах не встановлено інше, у разі непогашення кредиту у термін, встановлений Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється відповідно до розміру, встановленого у заяві на приєднання до цього договору для відсотків, від дня виникнення простроченої заборгованості (а.с. 29).

До позовної заяви Банком була надана підписана ОСОБА_1 . Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», що визначила розмір процентів за користування кредитним коштами та неустойку (а.с. 22 зворот).

Враховуючи, що Банком доведено наявність невиконаного зобов`язання по поверненню кредитних коштів з боку ОСОБА_1 , з неї підлягає стягненню тіло кредиту, що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6864,94 грн. та заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 2965,53 грн. Суд помилково відмовив у стягненні 2965,53 грн, вважаючи їх відсотками за користування кредитом.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до наданих позивачем додаткових пояснень до апеляційної скарги, розмір пені за порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором за період з 29.09.2017 по 30.09.2018 становить 1179,60 грн.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15.

Враховуючи викладене вище, апеляційну скаргу представника Банку належить задовольнити частково, рішення суду першої інстанції - змінити, скасувавши в частині відмови у задоволені позову про часткове стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 2965,53 грн та пені у сумі 1179,60 грн. Позов Банку у цій частині підлягає задоволенню. У задоволені позову про стягнення з ОСОБА_1 штрафу належить відмовити з інших підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.367 ЦПК України).

Рішення суду не оскаржувалось сторонами в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту, тому в цій частині колегією суддів не переглядалося.

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції позов Банку визнаний обґрунтованим на 70,51 %, апеляційна скарга визнана обґрунтованою на 47,38 %.

При подачі позовної заяви Банк сплатив 1921 грн судового збору (а.с. 1), при подачі апеляційної скарги - 2881 грн 50 коп. (а.с. 88, 104).

Тому з ОСОБА_1 на користь Банку належить стягнути 1354 грн 50 коп. судового збору за подачу позовної заяви та 1365 грн 26 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру судового збору, що підлягає стягненню, також підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни , Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2019 року в частині відмови у задоволені позивних вимог про стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту та неустойки, стягнення судового збору скасувати, ухвалити в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 2965 (дві тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) гривень 53 (п`ятдесят три) копійки та 1179 (одну тисячу сто сімдесят дев`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок пені.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 1354 (одну тисячу триста п`ятдесят чотири) гривні 48 (сорок вісім) копійок судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

У задоволені позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафів відмовити з інших підстав.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядалося.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1365 (одну тисячу триста шістдесят п`ять) гривня 26 (двадцять шість) копійок судового збору, сплаченого при подачі апеляційного скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 2 квітня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді І.П.Коваленко

Р.М. Піддубний