РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/21876/19

пр. № 2/759/2001/20

24 березня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Петренко Н.О. .

за участю секретаря судових засідань Грень О.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у розмірі 6 788,57 грн. та стягнути судові витрати по справі.

В обгрунтування позову посилався на те, що ухвалою Святошинського районного суду від 13.03.2019р. було визнано судовий наказ № 759/9625/18 виданий 10.07.2018р. Святошинським районним судом м.Києва про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, таким що не підлягає виконанню. На підставі судового наказу № 759/9625/18 виданого 10.07.2018р. державною виконавчою службою Святошинського району м.Києва було перераховано відповідачу 6 788,57 грн. Позивач звернувся до відповідача з проханням повернути безпідставно набуті кошти, але відповідач лист проігнорувала. Позивач посилається на ст. 1212 ЦК України відповідно до якої особа, що набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Між сторонами виник спір стовосно набуття майна, тоді коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, а саме визнання судового наказу № 759/9625/18 від 10.07.2018р. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.12.2019 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Надала до суду відзив в якому зазначила, що 26.04.2019р. платіжним дорученням Святошинським РВДВС м.Києва було перераховано на її рахунок аліменти у розмірі 6 788, 57 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 13.03.2019р. за заявою ОСОБА_1 судовий наказ № 759/9625/18 було визнано таким, що не підлягає виконанню, оскільки згідно ст.. 161 ЦПК України вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку не відносяться до вимог наказного провадження. До вимог позивача фактично не повинні застосовуватися норми ст.. 1212 ЦК України. Стягнення аліментів на утримання відповідача відбулося не з порушенням прав позивача та завдання йому неправомірної шкоди, а лише з порушенням процедури такого стягнення. Вважає, що підстав для задоволення позову відсутні.

Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних відсутні.

Постановою головного державного виконавця 02.10.2018р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 759/9625/18 виданого 10.07.2018р. Святошинським районним судом м.Києва/а.с.10/.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 13.03.2019р. визнано судовий наказ № 759/9625/18, 2н/759/285/18 виданий 10.07.2018р. Святошинським районним судом м.Києва у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку таким, що не підлягає виконанню/а.с.9/.

Відповідно до платіжного доручення № 11284 від 25.04.2019р. відповідачу було перераховано кошти у розмірі 6 788,57 грн. згідно судового наказу № 759/9625/18 від 10.07.2018р./а.с.11/.

21.08.2019р. постановою головного державного виконавця відповідно до п.5 ч.1 ст. 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження, на підставі вищевказаної ухвали суду/а.с.12/.

Позивач вказує що ОСОБА_2 було безпідставно набуті кошти в розмірі 6 788,57 грн., а тому вона має їх повернути.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

При цьому, у ст.1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження » № 14 від 23.12.2011р. на судові накази поширюються положення ст. 380

ЦПК вирішення процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судового наказу. Зазначені процесуальні питання вирішуються в порядку, визначеному цими статтями.

Відповідно до ч. 3 ст.171 ЦПК України У разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Вимоги позивача спрямовані на повернення коштів витрачених на аліменти не узгоджуються з обов`язком позивача утримувати дружину до досягнення дитини трьохрічного віку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки фактично було порушено процедуру стягнення, однак це не позбавляє відповідача обов`язку на сплату аліментів на утримання дружини.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 84 Сімейного Кодексу України, ст.1212, 1215 ЦК України ст.ст. 12, 76, 81, 171,259, 263-265, 268, 351, 354, 445, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення безпідставно набутих коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Суддя Н.О. Петренко