ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/320/20 Справа № 208/6961/17 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 серпня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Публічне акціонерного товариства "Банк Михайлівський" про зобов`язання провести відшкодування коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2017 року до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Публічне акціонерного товариства "Банк Михайлівський" про зобов`язання провести відшкодування коштів.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Публічне акціонерного товариства "Банк Михайлівський" про зобов`язання провести відшкодування коштів - задоволено частково.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (місцезнаходження: м.Київ, вул. Січових Стрільців, 17) на користь ОСОБА_1 суму відшкодування коштів за договором № 980-026-000219714 від 11 квітня 2016 року у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн., № 980-026-000229652 від 27 квітня 2016 року у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. з відсотками в сумі 419 (чотириста дев`ятнадцять) грн. 95 коп., три відсотка річних у сумі 1 212 (одна тисяча двісті дванадцять) грн. 60 коп., перерахованих позивачем на свій рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський» та інфляційні втрати у розмірі 4 688 (чотири тисячі шістсот вісімдесят вісім) грн. 71 коп.

В іншій частині позову, відмовлено.

В апеляційній скарзі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 серпня 2018 року по справі №208/6961/17 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Публічне акціонерного товариства "Банк Михайлівський" про зобов`язання провести відшкодування коштів скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 серпня 2018 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за договором № 980-026-000219714 від 11 квітня 2016 року у сумі 20 000 грн., № 980-026-000229652 від 27 квітня 2016 року у сумі 20 000 грн. з відсотками в сумі 419,95 грн., три відсотка річних у сумі 1212,60 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4 688,71 грн., суд першої інстанції дійшов до висновку, що ПАТ «Банк «Михайлівський» свої зобов`язання по поверненню ОСОБА_1 вкладу з нарахованими процентами у строки, встановлені у Договорі, не виконав, а тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено Договір № 980-026-000000374, за умовами якого позивач передає ПАТ «Банк «Михайлівський» грошові кошти в розмірі та на строк, передбачені цим Договором, а банк, в свою чергу, зобов`язується повернути кошти та виплатити проценти в порядку та умовах, встановлених цим договором.

19 травня 2016 року на поточний рахунок позивача були зараховані кошти, які надішли з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на виконання ним зобов`язань за договорами позики, в якому він виступав позикодавцем з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договорами № 980-026-000219714 від 11 квітня 2016 року у сумі 20 000 грн., № 980-026-000229652 від 27 квітня 2016 року у сумі 20 000 грн.», а також зараховані кошти з призначенням платежу «Оплата процентів по договорам № 980-026-000219714 від 11 квітня 2016 року у сумі 115,85 грн., та № 980-026-000229652 від 27 квітня 2016 року у сумі 304,10 грн.».

ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою про включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, на що отримав повідомлення від 21 вересня 2016 року про те, що переказ коштів на його поточний рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський» є нікчемним (а.с. 59 т.1).

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 року до 22.06.2016 року.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України № 124-рш від 12.07.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1213 від 12.07.2016 року, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року.

Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", визначені ст. ст. 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичний осіб", в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації активів банку делеговано Волкову О.Ю. з 05.09.2016 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 265 від 24.01.2017 року визначено повноваження уповноважених осіб Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський".

Згідно з зазначеним рішенням з 25.01.2017 року повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", визначені ст. ст. 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичний осіб", в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації активів банку та повноважень, визначених п. 4, 5, 6 та 8 ч.2 ст. 37, п.4 ч. 1 ст. 48 Закону України, делеговано Волкову О.Ю .

Також відповідно до вказаного рішення, з 25.01.2017 року уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" призначено Гриценка В.В.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №383 від 08.02.2018 року змінено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" та визначено її повноваження.

Згідно з зазначеним рішенням з 09.02.2018 року відкликано повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", делеговані Гриценку В.В., та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" провідного юристконсульта відділу розслідування протиправних діянь департаменту розслідування протиправних діянь Смолія Б.В .

На підставі п.2 ч.5 ст.12, ч.1 ст. 35, ч. 5 ст. 44, ч.3 ст.48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 21 червня 2018 року №1758 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" строком на два роки з 13 липня 2018 року до 12 липня 2020 року включно.

Згідно з зазначеним рішенням продовжено повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", визначені ст. ст. 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичний осіб", в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації активів банку та повноважень, визначених п. 4, 5, 6 та 8 ч.2 ст. 37, п.4 ч. 1 ст. 48 Закону України, делеговано Волкову О.Ю. строком на два роки з 13.07.2018 року до 12.07.2020 року включно.

Також відповідно до вказаного рішення провідному професіоналу відділу безпеки департаменту розслідування протиправних діянь Смолію Б.В. строком на два роки з 13.07.2018 року до 12.07.2020 року включно продовжено повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", визначені п.4, 5, 6 та 8 ч.2 ст. 37, п.4 ч. 1 ст. 48 Закону.

За таких обставин, Фонд гарантування з 23.05.2016 року здійснює заходи щодо виведення неплатоспроможного банку - ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку виключно відповідно до порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є суб`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку та не відповідає за зобов`язаннями банків.

Водночас, Фонд гарантування не здійснює самостійно виведення банку з ринку, а делегує частину своїх повноважень Уповноваженій особі на здійснення тимчасової адміністрації/ліквідації банку.

Порядок відшкодування Фонду гарантування коштів за вкладами встановлюється спеціальним Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та "Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами", затвердженим Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14.

З приписів ст. ст. 26, 27 та 48 Закону та Розділів ІІІ і ІV Положення №14 вбачається, що Фонд гарантування починає виплату коштів в межах гарантованої державою суми відшкодування (200 000,00 грн.) вкладникам неплатоспроможного банку, які включені в Загальний реєстр вкладників.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Статтею 27 Закону уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Також ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Оскільки Фонд гарантування є особою публічного права, то в силу приписів ст. 19 Конституцію України він має діяти виключно в межах повноважень, встановлених діючим законодавством, і за відсутності правових підстав не має права вчиняти будь-які її, що передбачені законом, або вчиняти їх передчасно (безпідставно).

Тобто, під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за догворами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку.

Статтею 28 Закону передбачено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своєму офіційному веб-сайті про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

В підпунктах 3, 4 частини 1 статті 2 Закону визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника(або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Тобто, законодавець визначив, що саме залучені банком кошти прирівнюються до вкладу.

Як вбачається з даного спору, кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позика з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця.

А відтак, такий клієнт не може бути прирівняний до вкладника проблемного банку, адже правовідносини, що склалися між позивачем та ПАТ "Банк Михайлівський" не має відношення до вкладу.

Окрім того, відповідно до п. 15 Перехідних положень Закону №4452-VІ (в редакції від 15.11.2016 року) до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було проінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Отже, передумовою включення фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу, до Загального реєстру вкладників неплатоспроможного банку, є наявність укладеного договору з небанківською фінансовою установою через банк, що виступив повіреним за відповідним договором.

Згідно ст. 37 Закону Уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами , зазначеними у частині 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

В статті 38 Закону визначено підстави за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними. Однією з цих підстав є встановлення обставин того, що банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7 ч. 3 ст. 38).

Частиною 2 ст. 38 Закону встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

Таким чином, Уповноважена особа Фонду зобов`язана провести перевірку правочинів на предмет виявлення нікчемних та проінформувати сторони про нікчемність правочину та вжити заходів, направлених на повернення майна (коштів) банку переданого за таким нікчемним правочином.

Отже, внаслідок дій Уповноваженої Фонду може бути виявлено ознаки вчинення нікчемних правочинів, що може бути наслідком не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів.

Оскільки у переданому Уповноваженою особою Фонду гарантування Переліку рахунків інформація про позивача була відсутня, дані про позивача не могли бути враховані Фондом гарантування при складанні та затвердженні Загального реєстру вкладників. Фонд гарантування не мав достатніх правових підстав здійснювати процедури по включенню його до Загального реєстру вкладників.

А тому, у Фонду відсутні правові підстави для виплати позивачу гарантованої суми відшкодування за вкладом, оскільки Фонд не володів і не повинен був володіти жодною додатковою інформацією про позивача, окрім тієї, що міститься в наданому Уповноваженою особою Переліку рахунків. Відповідно до Закону у Фонду ще не виникло жодного обов`язку перед позивачем, і тому права позивача не могли бути порушені Фондом.

Щодо стягнення з Фонду гарантування трьох відсотків річних та інфляційних втрат необхідно зазначити наступне.

Відповідно до п. 3, 5 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовуються індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку.

Отже, у період дії тимчасової адміністрації фінансові санкції не застосовуються.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стаття 611 ЦК України встановлює правові наслідки порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За загальними положеннями матеріальних норм цивільного права стягнення збитків (упущеної вигоди) і сплата трьох процентів річних є видами цивільно-правової відповідальності за порушення договірного зобов`язання.

Виходячи з того, що відповідно до ч.2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом, а тому є безпідставними посилання позивачки на норми ЦК України, оскільки вищезазначеним Законом №4452-VІ не передбачена відповідальність Фонду, в тому числі у вигляді відшкодування збитків (упущеної вигоди) і трьох процентів річних у якості відповідальності за прострочене відшкодування.

Законом №4452-VІ Фонду надані вичерпні повноваження щодо формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, визначення сум відшкодування і виплата цих сум через банки-агенти, перелік яких затверджений виконавчою дирекцією Фонду. Кошти Фонду спрямовуються виключно на виплату гарантованої суми відшкодування вкладникам коштів за вкладами в порядку Закону (п.1 ч.2 ст. 20 Закону).

Таким чином, в силу положень Закону №4452-VІ неможливе стягнення з Фонду компенсацій, пені, будь-яких інших санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань банка перед кредиторами, адже ці види відповідальності покладаються на сторін договору - на банк і на вкладника.

Оскільки ОСОБА_1 та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є сторонами договору банківського вкладу, то між ними не можуть існувати правовідносини зобов`язального характеру, що виникають із цього правочину.

Крім того, підставою застосування передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Фонд виконує свої зобов`язання перед позивачем та несе відповідальність за їх невиконання виключно в межах, передбачених Законом.

Саме цим Законом визначено початок виплат вкладникам гарантованих сум відшкодування - в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для деяких банків не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку (ч. 1 ст. 28 Закону), та завершення - у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи (ч. 7 ст. 26, ч. 3 ст. 28 Закону).

Оскільки строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" - до 12.07.2020 року, документи про ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб не подавались.

Отже на час розгляду справи строк здійснення виплат вкладникам гарантованого відшкодування не сплинув.

Між тим, Фонд гарантування в свою чергу не вчиняв та не допускав жодних протиправних дій/бездіяльності відносно позивача.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягає задоволенню, а рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 серпня 2018 року скасуванню.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Публічне акціонерного товариства "Банк Михайлівський" про зобов`язання провести відшкодування коштів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судові витрати в розмірі 960,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 серпня 2018 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Публічне акціонерного товариства "Банк Михайлівський" про зобов`язання провести відшкодування коштів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судові витрати в розмірі 960,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича