Справа № 177/1777/19
Провадження № 2/177/134/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 жовтня 2020 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Строгової Г. Г.

за участю секретаря Короновської Д. І.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права на обов`язкову частку у спадщині, визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права на обов`язкову частку у спадщині, визнання права власності на спадкове майно, в обґрунтування уточнених позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001:0801, розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 5.6023 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:064:0019.

За життя ОСОБА_5 здійснив розпорядження своїм майном, склавши заповіт 09.07.2013 року, яким все своє майно заповів ОСОБА_4 - відповідачу по справі.

Зазначає, що відповідно до пенсійного посвідчення позивачка є пенсіонером за віком, а саме повнолітньою особою непрацездатною дитиною спадкодавця, яка має право на обов`язкову частку у спадщині.

При звернені позивача з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 до Шостої криворізької державної нотаріальної контори, їй постановою нотаріуса від 04 вересня 2019 року відмовлено у видачі свідоцтва, у зв`язку з тим, що заявниця документально не підтвердила право на обов`язкову частку у спадщині за ст. 1241 ЦК України, оскільки вона не є непрацездатною особою, що досягла загального пенсійного віку відповідно до чинного на день відкриття спадщини пенсійного законодавства (ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», редакція Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року).

Вважає, що висновки нотаріуса є помилковими та позивач відноситься до непрацездатної повнолітньої особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, так як пенсійне посвідчення на її ім`я видане 04.11.2008 року з терміном дії «довічно», вид пенсії «за віком» та на день смерті ОСОБА_5 позивачу виповнилось 55 року, а тому відповідно до ст. 1241 ЦК України, вона має обов`язкову частку у спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка дорівнює 1/4 частці спадкового майна.

У зв`язку з чим представник позивача просить суд визнати за позивачем право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , 1/4 частину земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001:0801, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та 1/4 частину земельної ділянки площею 5.6023 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:064:0019, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1536,80 грн., витрати на проведення оцінки майна та експертно-грошової оцінки земельних ділянок в розмірі 1050 грн.

Ухвалою судді від 11 листопада 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та за заявою позивача в порядку підготовки справи до судового розгляду з Шостої криворізької державної нотаріальної контори, КП ДОР «Криворізьке БТІ» та Відділу у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, витребувані докази на підтвердження викладених в позові обставин (а.с. 18).

22 липня 2020 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 215).

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволені.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_1 не досягла пенсійного віку, встановленого чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством. Так, згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в чинній на час смерті спадкодавця редакції Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-ІУ від 08.07.2011 року: особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, оскільки позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , то на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона не досягла пенсійного віку. У задоволені позовних вимог просила відмовити в повному обсязі, про що також зазначала у відзиві на позовну заяву (а.с. 99-100).

Суд, вислухавши позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, , дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.10.2015 року, встановлено факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 був батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої.

За життя ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 22 липня 1988 року згідно рішення виконавчого комітету Криворізької районної Ради народних депутатів Дніпропетровської області від 27 листопада 1987 року № 309 на праві власності належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією наданою КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 27.11.2019 року (а.с. 31); на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДП КВ № 003979, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 06.02.1996р. за № 3270, земельна ділянка площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:001:0801 (а.с. 25), а також на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДП № 064391, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 12.04.2005 за № 48, земельна ділянка площею 5.6023 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:064:0019 (а.с. 26), що також підтверджується інформацією Відділу у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 02.12.2019 (а.с. 24).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

ОСОБА_5 за життя 09 липня 2013 року склав заповіт, посвідчений секретарем Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Ревуцькою Л.М., зареєстрований в реєстрі за №476, яким все своє майно заповів ОСОБА_4 - відповідачу по справі (а.с. 41).

Як зазначила в позові позивач вона є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 та оскільки досягла на час відкриття спадщини пенсійного віку, має право на обов`язкову частку у спадщині, що відкрилася після смерті ОСОБА_5 .

При звернені позивача з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 до Шостої криворізької державної нотаріальної контори, їй постановою нотаріуса від 04 вересня 2019 року відмовлено у видачі свідоцтва, у зв`язку з тим, що заявниця документально не підтвердила право на обов`язкову частку у спадщині за ст. 1241 ЦК України, оскільки вона не є непрацездатною особою, що досягла загального пенсійного віку відповідно до чинного на день відкриття спадщини пенсійного законодавства (ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», редакція Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року) (а.с. 9).

Відповідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

В пункті 19 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, які визначені ст. 1241 ЦК України, є вичерпний і розширеного тлумачення не потребує.

Згідно ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ, непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти - інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в чинній на час смерті спадкодавця редакції Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-ІУ від 08.07.2011 року: особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, спадкодавець ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , отже на день смерті спадкодавця позивачу виповнилося 55 років 7 місяців.

Посилання позивача, що в неї наявне пенсійне посвідчення, згідно якого вона є пенсіонером за віком, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію за віком матері інваліда з дитинства, розраховану згідно п. 1 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Поняття «особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку» та «особа, яка отримує пенсію за віком» не є тотожними.

Отже, на день смерті спадкодавця ОСОБА_1 не досягла пенсійного віку, встановленого чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством, а тому вона не має право на обов`язкову частку спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому у задоволені позовних вимог позивачу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України:

У Х В А Л И В:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права на обов`язкову частку у спадщині, визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 19.10.2020.

Головуючий суддя: