Провадження № 2/760/5293/20
В справі № 760/9007/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Шпори М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась з позовом до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей - синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000, 00 гр. на місяць.

Посилається в позові на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 20 грудня 2013 року, про розірвання якого відповідач звернувся з позовом до суду.

Від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подружні відносини між ними припинені з жовтня 2019 року, з того часу, проживаючи в одному житловому будинку, перестали вести спільне господарство та жити як сім`я.

Зазначає, що самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати малолітніх дітей, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені законом та необхідні для належного їх утримання.

Відповідач, який проживає разом з дітьми, ухиляється від виконання свого обов`язку щодо їх утримання, оскільки з моменту припинення подружніх відносин між ними матеріально своїм дітям не допомагає, участі у їх вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов`язків, які покладені на нього законом як на батька дітей.

За таких умов вона не має можливості належним чином самостійно без участі батька утримувати дітей.

Між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати малолітніх дітей.

Зазначає, що відповідач не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення господарської діяльності, зареєстрованого суб`єкта господарювання (юридичної особи чи фізичної особи-підприємця), що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку, який можливо офіційно підтвердити.

Виходячи з цього, просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000, 00 гр. щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою від 21 квітня 2020 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

15 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив від відповідача, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Посилається на те, що він проживає разом з позивачкою та їх дітьми, займається їх вихованням та матеріально утримує родину.

В свою чергу, позивачка має проблеми з алкоголем, а тому не здатна працювати та заробляти гроші на утримання дітей.

Разом з ними проживає та перебуває на його утриманні його син від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати якого померла.

Сама ж позивач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 50 000, 00 гр. на утримання її доньки від першого шлюбу.

Виходячи з цього, просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 грудня 2013 року.

Від шлюбу мають двох малолітніх синів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

/ а.с. 4 - 6 /

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей.

Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Так, виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі.

Крім того, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права.

При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що домовленості щодо утримання дітей перед зверненням позивачки до суду сторони не досягли.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з викладеного вище, обов`язку батьків утримувати своїх дітей, суд приходить до висновку пр обгрунтованість вимог позивачки.

Що стосується відзиву на позов та приведених у ньому обгрунтувань з запереченнями проти стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно ст.76, 81, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом даних норм закону доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів.

Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності.

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні принципу змагальності, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

З доданих відповідачем копій квитанцій вбачається, що протягом 2019-2020 років він ніс витрати по утриманню дітей в дошкільному навчальному закладі.

З Виписки з медичної карти стаціонарного хворого №880 вбачається, що в 2012 році відповідачка проходила курс лікування з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю.

З Єдиного реєстру боржників вбачається, що позивачка значиться у вказаному реєстру як боржник зі сплати аліментів та коштів на користь держави.

Подаючи відзив, відповідач посилається на те, що позивачка здала в ломбард золоті прикраси їх синів, долучивши відповідні квитанції про це.

/ а.с. 25 - 29; 41 - 57 /

Відповідно до ч.ч.4 , 5 ст.178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

До відзиву додаються:

1) докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем;

2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

В той же час, подаючи до суду відзив, його копія в порушення вимог закону позивачці направлена не була і докази його направлення до суду не надані.

Згідно з ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи.

Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

З урахуванням цього суд зважає на те, що надана відповідачем виписка з амбулаторної карти позивачки датована 2012 роком, тобто ще до реєстрації їх шлюбу, відповідач був обізнаний про цю обставину, а тому у суду відсутні підстави для висновку про перебування позивачки в такому стані, як у ній зазначено, і на даний час.

З Єдиного реєстру боржників вбачається, що позивачка значиться у вказаному реєстру як боржник зі сплати аліментів та коштів на користь держави.

Чисельними квитанціями, наданими відповідачем, вбачається, що він несе витрати пов`язані з утриманням дітей у дошкільному навчальному закладі.

Крім того, з квитанцій АТ КБ`Приватбанк» вбачається, що відповідач перераховував кошти доньці позивачки від першого шлюбу.

Подаючи відзив, відповідач посилається на те, що позивачка здала в ломбард золоті прикраси їх синів, долучивши відповідні квитанції про це.

/ а.с. 41 - 57 /

Не заперечуючи можливості наявності у позивачки наданих відповідачем доказів до відзиву, суд у той же час враховує, що їх неотримання позбавило позивачку можливості спростувати приведені відповідачем обставини в відзиві шляхом подання відповіді на відзив.

Крім того, суд зважає на те, що подані відповідачем квитанції не можуть свідчити про повне утримання всієї родини, як він на це посилається у відзиві, оскільки це є обов`язком батьків, у тому числі відповідача, як батька, і не свідчить про перебування сім`ї на його повному утриманні.

Суд також звертає увагу на ту обставину, що квитанції з ломбарду датовані 2018 роком, тобто під час перебування сторін у шлюбі, і не свідчать про негативний облік лише позивачки, як матері, як це зазначає у відзиві відповідач.

Суд також зважає на те, і цієї точки зору притримується Верховний Суд у своїй практиці в цій категорії справ, батьки зобов`язані утримувати малолітню дитину незалежно від надання їй добровільно матеріальної допомоги.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків / рішення від 7 грудня 2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/04, § 54).

З урахуванням цього суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивачки.

Заперечуючи проти самого права позивачки на стягнення аліментів, відповідач сам розмір аліментів до зазначених позивачкою до стягнення не оспорює.

Про неможливість сплати аліментів також не зазначає і на будь-які обставини, які б перешкоджали йому сплачувати аліменти на утримання дітей, не посилається.

В той же час, при визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що відповідач має на утриманні сина від першого шлюбу, а тому приходить до висновку про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 3 000, 00 гр. на місяць.

Відповідно до ст.141 СК України з відповідача на користь держави має бути стягнути судовий збір, пов`язаний з розглядом справи.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182 СК України, ст.ст.2,4, 12, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстрації: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_2 / аліменти на утримання дітей: синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000, 00 гр. на місяць, починачи з 09 квітня 2020 року і до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 / 840, 80 гр. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А. Шереметьєва