Ухвала

14 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 415/3595/18

провадження № 61-6241ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Первомайськвугілля»,

вирішуючи питання відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 19 грудня 2019 року у складі судді Калмикової Ю. О. та постанову Луганського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Лозко Ю. П., Назарової М. В., Стахової Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Первомайськвугілля» (далі - ДП «Первомайськвугілля») про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю професійним захворюванням та його наслідками.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що понад 12 років він працював на ДП «Первомайськвугілля» із повним робочим днем під землею в шкідливих умовах, що призвело до втрати працездатності та спричинення моральної шкоди, яку за рахунок ДП «Первомайськвугілля» відшкодовано йому на підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11 липня 2017 року.

Посилаючись на погіршення стану його здоров`я, збільшення відсотку втрати професійної працездатності з 25 відсотків до 60 відсотків у зв`язку з професійним захворюванням, встановлення III групи інвалідності, внаслідок роботи у шкідливих умовах на підприємстві, позивач вважав, що має право на збільшення розміру відшкодування шкоди відповідно до статті 1203 Цивільного кодексу України, внаслідок збільшення втрати працездатності, порівняно з тією, яка була на момент відшкодування шкоди за рішенням суду.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив стягнути із ДП «Первомайськвугілля» на його користь 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої професійними захворюваннями та їх наслідками.

Рішенням Лисичанского міського суду Луганської області від 19 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Луганського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що позивачу вже відшкодовано моральну шкоду, завдану здоров`ю професійним захворюванням та його наслідками, у розмірі 30 000,00 грн на підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11 липня 2017 року, яке виконано відповідачем, а тому відсутні підстави для задоволення позову, оскільки подвійне відшкодування моральної шкоди чиним законодавством не передбачено.

31 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 19 грудня 2019 року та постанову Луганського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи те, що касаційна скарга подана 31 березня 2020 року, тому вона підлягає розгляду відповідно до положень ЦПК України в редакції Закону № 460-ІХ.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у цій справі складає стягнення 100 000,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 19 грудня 2019 року та постанову Луганського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої здоров`ю професійним захворюванням та його наслідками,відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик