Справа № 465/498/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Костюк У. І.

з участю секретаря Коваль В.А.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янка -Бузька цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодуванн яшкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 по посаді водія відділення спеціального призначення відділу спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 з 16.04.2014 по 28.04.2017 та був звільнений з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту та виключений зі списків особового складу військової частини. 17.09.2015 о 07.50 год. з вини ОСОБА_2 була вчинена дорожньо-транспортна пригода. Зокрема, ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «БТР 80 №452» номерний знак НОМЕР_2 , порушивши вимоги ПДР України здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «CHERRYTIGGGO», під керуванням ОСОБА_3 . Вина встановлена постановою Кам"янка-Бузького районного суду від 08.10.2015 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «CHERRYTIGGGO» становить 30621,86 грн. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08.11.2016 з військової частини НОМЕР_3 на користь ОСОБА_3 було стягнуто 30621,86 грн. завданої матеріальної шкоди, 1000 грн. за послуги експертного дослідження та 593, 26 грн. судових витрат. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2017 рішення Галицького суду м .Львова залишено без змін. 09.11.2018 Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області перераховано вищевказані кошти на користь ОСОБА_3 .З огляду на це, у відповідності до ст. 1172 ЦК України було відшкодовано завдану ОСОБА_2 шкоду. Таким чином, право регресної вимоги до ОСОБА_2 у військової частини НОМЕР_3 виникло з моменту відшкодування на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 32215,112грн., а саме з 09.11.2018. Оскільки вищевказана сума військовій частині не відшкодована, звернулись із позовом до суду.

Ухвалою суду від 04.04.2019 провадження по справі відкрито та справа призначена до судового розгляду на 20.05.2019.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала подану позовну заяву, зіславшись на викладені у ній обставини, просила суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечив щодо поданого позову, подавши відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зокрема вказав про те, що службове розслідування за фактом вчинення ДТП за участю «БТР 80 №452» номерний знак НОМЕР_2 не проводилось та на подану ним заяву була надана відповідь про те, що БТР пошкоджень не отримав. Дорожня транспортна пригода відбулась не з його необережності а через несправность гальм БТР та порушень організації транспортування несправного БТРа на місце здійснення ремонтних робіт. Натомість командир військової частини та начальник органу управління Служби правопорядку в гарнізоні, знаючи про несправність бронетранспортера мав забезпечити безпечне пересування даного транспорту, що ними зроблено не було. Також не встановлено, що ДТП відбулась з його вини, оскільки незважаючи на те, що він як водій перебував за кермом БТРа, однак старший машини молодший сержант ОСОБА_4 дав наказ не зупинятись, після зміни кольору світлофора і триматись машини супровіду, якою був автомобіль Мітсубусі з синім проблисковим маячком, що і було ним зроблено.

Представник відповідача в ході розгляду справи заперечила щодо поданого позову, зіславшись на обставини викладені у відзиві, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні дав покази про те, що 17.09.2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю БТР,яким керував ОСОБА_2 . Дана ДТП відбула біля Галицького перехрестя, оскільки БТР саме везли на ремонт в с. Малехів. Вказав про те, що супроводу він не здійснював, оскільки у нього не має таких повноважень, машина не була обладнана проблисковим маячком. Після ДТП вказаний БТР поїхав у с.Малехів для проведення ремонтних робіт.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дав покази про те, що на прохання волонтерів на території фірми «Вітас» проводився ремонт БТРу. Зокрема проводився ремонт ходової та паливної апаратури. Через тиждень після проведеного ремонту БТР поламався знову, зокрема виникла проблема з торозами. Ці події мали місце восени 2014-2015 р.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дав покази про те, що особисто з ОСОБА_2 він не знайомий та він йому візуально знайомий, оскільки у вересні 2015 року привозив БТР на ремонт. Зокрема проводився ремонт гальмівної системи.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом, встановлено, що ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія відділення спеціального призначення відділу спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 з 16.04.2014 та 28.04.2017 звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту та виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 відповідно до наказу командира військової частини №86 (а.с. 7).

В ході розгляду справи встановлено, що 17.09.2015 о 07.50 год. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «БТР 80 №452» номерний знак НОМЕР_2 , в порушен Правил дорожнього руху України здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого відбулось зіткнення із автомобілем марки «CHERRYTIGGGO», під керуванням ОСОБА_3 . Вина ОСОБА_2 у вчинені вищевказаного адміністративного правопорушення встановлена постановою Кам`янка-Бузького районного суду від 08.10.2015 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. (а.с. 53).

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08.11.2016 стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 30621,86 грн. завданої матеріальної шкоди ,1000 грн. за послуги експертного дослідження та 593,26 грн. судових витрат а, всього стягнуто 32215,12 грн.(а.с. 8-10).

Ухвалою судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області вищевказане рішення Галицького районного суду м. Львова залишено без змін.(а.с.12-15).

Згідно повідомлення за №07.3-11/7718 від 12.11.2018 Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, 09.11.2018 з рахунку військової частини НОМЕР_1 згідно виконавчого листа Галицького районного суду Львівської областівід 14.03.2018 за № 461/2327/16 забезпечено перерахування коштів у сумі 32215,12 грн.на користь ОСОБА_3 , що підтверджується меморіальним ордером за № 313 від 09.11.2018р.(а.с. 17,18)

Розглядаючи даний спір, суд виходив з того, що спір між сторонами виник, щодо відшкодування шкоди в порядку регресу.

За змістом ч.1 статті 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги(регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За змістом ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода,завдана неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою,яка її завдала.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Кам"янка-Бузького районного суду від 08.10.2015 ОСОБА_2 визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмрі 340 грн. Вищевказана постанова суду не оскаржувалась на набрала законної сили.

Вказаним рішенням встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача при виконанні ним обов`язків під час несення служби.

Умови матеріальної відповідальності військовослужбовців регламентовані Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23 червня 1995 року (далі - Положення). Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.

Згідно з пунктом 7 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавством України.

Залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи, обставин, за яких заподіяно шкоду, вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується обмежена, повна або підвищена матеріальна відповідальність.

Відповідно до пункту 10 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Згідно з пунктами 13, 14 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. За шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна - матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2020 р. № 427, місячне грошове забезпечення ОСОБА_2 станом на вересень 2015 становило 2687,20 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят сім грн. двадцять копійок) (а.с.187).

Отже, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 2687,20 грн. суми матеріального відшкодування.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю

Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених судових витрат, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив :

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь «Військової частини НОМЕР_1 в порядку регресу 2687,20 (дві тисячі шістсот вісімдесят сім гривень двадцять копійок) виплаченого відшкодування, в решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь «Військової частини НОМЕР_1 146,25 (сто сорок шість гривень двадцять п`ять копійок) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , код НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , інші дані не відомі.

Повний тест рішення виготовлено 21.122020.

Суддя Костюк У.І.