Справа № 464/2129/20
пр.№ 2/464/926/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2020 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді Дулебка Н.І.,

секретар судового засідання - Кравс С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

встановив:

Позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, поданим представником ОСОБА_3 , до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 8 852 грн. 99 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24.10.2016 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Renault Scenic», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та автомобіля марки «Dacia Logan», р.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення ним ДТП була застрахована згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9463258 та ПрАТ «УПСК» 18.04.2017 виплачено ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 8 852,99 грн. Проте, оскільки відповідач після ДТП залишив місце пригоди, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 122-4, 124 КУпАП, ПрАТ «УПСК», на підставі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після виплати страхового відшкодування набуло право вимоги до відповідача в порядку регресу. 16.03.2020 між ПрАТ «УПСК» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №13/03/82020 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право вимоги відшкодування збитків у порядку регресу, завданих первісному кредитору за договором страхування, перейшло до ОСОБА_1 . Окрім цього, просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив суд такий задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. Просив суд розгляд справи здійснювати за його відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі в сукупності, дійшов наступного висновку.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 17.11.2016 відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до такої постанови, ОСОБА_2 24.10.2016 о 19.15 год. на АДРЕСА_1 м . Львові , керуючи автомобілем марки «Renault», р.н. НОМЕР_1 , був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Dacia Logan», р.н. НОМЕР_2 , завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень, чим порушив вимоги пунктів 2.3 б, 13.1 ПДР.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 24.10.2016, є встановленим та не підлягає доказуванню.

Встановлено, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Renault», р.н. НОМЕР_1 , на момент ДТП, яке мало місце 24.10.2016, була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно з полісом серії АІ №9463258.

Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 13.03.2017 та страхового акту №ОЦ/075/000/17/1072 від 18.04.2017, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування за відновлювальний ремонт його транспортного засобу в розмірі 8 852,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №32 від 18.04.2017.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування винною особою шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки.

За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора згідно з ст. 514 цього Кодексу переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

16.03.2020 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги №13/03/2020, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права до боржників, зазначених у додатку №1 до цього договору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.

Таким чином, 16.03.2020 ОСОБА_1 набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які є боржниками ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в тому числі за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9463258 від 24.02.2016, укладеним між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 .

Разом з тим, заміною кредитора зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Враховуючи те, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.10.2016 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», правонаступник ОСОБА_1 , виплатило страхове відшкодування потерпілому, то в свою чергу останній отримав права кредитора, а тому така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку регресу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позивачем при поданні позову понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 840, 80 грн., а відтак останньому необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 420, 40 грн., а решту судових витрат у розмірі 420, 40 грн. стягнути з відповідача на його користь.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №30/01/2019 від 30.01.2019, додаткову угоду про надання правової допомоги №30/01/2019 від 16.03.2020, акт здачі-прийняття робіт від 20.03.2020 та платіжні доручення №Р24А744537978А09456 від 20.03.2020, №Р24А742637500А42708 від 16.03.2020 про сплату правничої допомоги в сумі 4 000 грн., у зв`язку з чим такі витрати необхідно стягнути на користь позивача.

Керуючись статями 12, 81, 89, 142, 247, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання - АДРЕСА_4 ) відшкодування шкоди в розмірі 8 852 грн. 99 коп., витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн., а всього 13 273 (тринадцять тисяч двісті сімдесят три) гривні 39 копійок.

Повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Головуючий Дулебко Н.І.