Справа №295/9758/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді - Полонця С.М.,

секретаря с/з Глущенко Я.В.,

за участю: представника позивача адвоката Нича Т.М., представника відповідача адвоката Березенської Ю.О., свідка ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та відсотків за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість з урахуванням відсотків за договором позики між фізичними особами від 16.05.2017 року в розмірі 2546,25 Євро, посилаючись на те, що 16.05.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець ОСОБА_2 передав позичальнику ОСОБА_3 у позику 2400 Євро зі строком повернення до 16.05.2018 року. В порушення умов вказаного договору відповідачу у встановлений договором строк позику не повернув.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 17.08.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

15.09.2020 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21.09.2020 року заяву представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, залишено без задоволення та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити, надав відповідь на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він перебуває у дружніх стосунках з відповідачем та раніше працював з ним у ТОВ «Аруна Транс Сервіс», де відповідач працював водієм, а позивач директором вказаного товариства. Договір позики був підписаний в офісі вказаного вище товариства, де свідок був присутнім, однак точну дату його укладення не зміг назвати. Через декілька місяців після підписання відповідач передав йому на погашення боргу 300 Євро, які перед новим 2018 роком він передав позивачу. Через 5-6 місяців відповідач передав йому 10000 грн., які він перерахував позивачу через Приват24.

Вислухавши пояснення представників сторін, покази свідка та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.05.2017 року ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_3 (позичальник) уклали договір позики між фізичними особами, згідно якого позикодавець передав позичальнику у власність 2400 Євро, що еквівалентно 69708 грн. 48 коп. по офіційному курсу НБУ станом на день укладення договору.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 7 вищезазначеного договору факт отримання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики. Вищевказану суму грошей позичальник зобов`язався повернути позикодавцю готівкою в строк до 16.05.2018 року. Після повернення позики у повній сумі позичальник повинен повернути позикодавцю розписку. У випадку неможливості повернення розписки позикодавець повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність розписки у позичальника підтверджує виконання ним свого зобов`язання. Повернення позики повинно відбуватися за адресою: АДРЕСА_1 . Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладення і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Судом встановлено, що в порушення умов договору позики між фізичними особами від 16.05.2017 року щодо строку повернення коштів відповідач суму позики у розмірі 2400 Євро позивачу не повернув. Дана обставина підтверджується відсутністю документального підтвердження факту повернення грошових коштів, яке це передбачено пунктом 2 вищезазначеного договору та ч.ч.2, 3 ст.545 ЦК України.

В матеріалах справи відсутні докази наявності розписки позивача про одержання коштів від відповідача в рахунок повернення позики за договором. Натомість оригінал договору позики та розписки відповідача на час звернення до суду з позовом знаходились у позивача та були надані суду для огляду в судовому засіданні.

Також слід зазначити, що показання свідка ОСОБА_1 не ж належним та достовірним доказом в розумінні ст.ст. 77, 79 ЦПК України. Правовідносини за договором позики виникли саме між сторонами по справі, а свідок ОСОБА_1 не є стороною вказаного договору та не зміг в судовому засіданні назвати точну дату його укладення. За умовами договору позики відповідач мав особисто виконати зобов`язання по поверненню позики і договір позики не надавав відповідачу права уповноважувати третіх осіб на виконання даного зобов`язання.

Таким чином, відповідач зобов`язаний повернути позивачу суму позики в розмірі 2400 Євро, а також три відсотки річних за період з 18.07.2018 року по 28.07.2020 року в розмірі 146,25 Євро, а разом 2546,25 Євро.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення боргу та відсотків за договором позики підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 279 ЦПК України, ст.ст.526, 530, 1047, 1048, 1049 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість з урахуванням відсотків за договором позики між фізичними особами від 16.05.2017 року в розмірі 2546,25 Євро та судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 13.10.2020 року.

Позивач: ОСОБА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: С.М. Полонець