Провадження № 2/752/967/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.08.2020 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Медведєвої К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення порядку користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 72,3 кв.м., виділивши у володіння та користування ОСОБА_1 приміщення жилої кімнати площею 11,1 кв.м., що відповідає її частці у праві спільної часткової власності, а у володіння та користування ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 залишити приміщення квартири:житлову кімнату № 2 , житлову кімнату № 4, балкон, що відповідає їх частці у праві спільної часткової власності на квартиру. У спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 позивач просить залишити кухню, вбиральню, ванну кімнату та коридори.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі, а також треті особи є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку набули в порядку приватизації державного житлового фонду.

Крім того, в даній квартирі зареєстрований син позивачки ОСОБА_7 , який мешкав в ній до 2009 р., в подальшому навчався у Великобританії у спеціальному навчальному закладі, а на даний час повернувся до України і має намір жити постійно в м.Києві за місцем проживання матері.

За час проживання між членами сім`ї склався певний порядок користування, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 користувались кімнатою, площею 18,0 кв.м., син позивача за час проживання користувався кімнатою 11,1 кв.м., а інша кімната. залишилась у користуванні позивача та її сестри - ОСОБА_8 .

В подальшому, після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідач став проживати в кімнаті, площею 11.1 кв.м. та звернувся до Голосіївського районного суду з відповідним позовом про виділення йому у користування даної кімнати, хоча з 2015 р. перестав нести витрати на утримання житла та має інше житло для проживання.

Позивач зазначає, що має намір повернутись проживати в Україну, іншого житла як вона, так і її син не мають, а тому, просить виділити їй у користування кімнату, площею 11,1 кв.м., а інші кімнати залишити у користуванні інших співвласників.

11.09.2018 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі.

17.04.2019 р. закрито підготовче провадження.

Представник позивача, яка також є представником третіх осіб, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач в судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти його задоволення.

Третя особа - ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 22.09.1994 р., виданого Відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації, квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в рівних долях.

Відповідно до Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , вона складається з трьох жилих кімнат, площею 11,1 кв.м., 16,9 кв.м., 17,7 кв.м., кухні 8,3 кв.м., тераси, площею 5,9 кв.м. та місць загального користування.

В подальшому, ј частина квартири, що належала ОСОБА_2 , була передана ОСОБА_5 та зареєстрована за нею на праві власності в рахунок погашення боргу в ході проведення виконавчого провадження № 56291691, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та встановлено постановою Київського апеляційного суду від 09.10.2019 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , третя особа: ОСОБА_12 про визначення порядку користування жилим приміщенням.

На час розгляду справи в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 .

Позивач, звертаючись до суду посилається на наявність спору щодо користування ОСОБА_2 жилою кімнатою, площею 11,0 кв.м., в якій проживав її син, та інтереси якого повинні бути враховані.

Згідно з ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України).

Згідно з ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

В силу положень ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно порядку користування, який просить визначити позивач, приміщення жилої кімнати площею 11,1 кв.м., вона просить залишити у своєму користуванні, а інші дві кімнати залишити у користуванні відповідача та третіх осіб.

Відповідач в ході судового розгляду визнав зазначені позовні вимоги і не заперечував проти їх задоволення.

Однак, відповідач на момент розгляду справи не є співвласником квартири АДРЕСА_1 і наявність у нього права користування даним жилим приміщенням не підтверджено жодними доказами.

Крім того, суд враховує, що відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 09.10.2019 р. ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позову щодо усунення перешкод у користуванні спірною квартирою в зв`язку з відсутністю у нього права власності.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спір щодо користування кімнатою площею 11,1 кв.м. виник між позивачем та відповідачем у справі.

В даному випадку спір щодо права користування ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1 вирішений в судовому порядку і зазначені обставини не підлягають доказуванню в інших справах в силу положень ст.82 ЦПК України.

Спору між позивачем та третіми особами щодо порядку користування даною квартирою не існує і на це не посилалась позивач при зверненні до суду, а отже визначення порядку користування жилим приміщенням між позивачем та третіми особами в судовому порядку за відсутності спору не узгоджується з положеннями ст.358 ЦК України. Крім того, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залучені до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог та не є відповідачами у даному спорі.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини встановлені судом в ході розгляду справи, а саме відсутність підстав для виділення у користування відповідачу жилих приміщень в кв. АДРЕСА_1 , а також відсутності спору між позивачем та третіми особами щодо порядку користування даною квартирою, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення порядку користування жилим приміщенням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя