ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/929/17 Номер провадження 22-ц/814/36/20Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є.А. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів: Обідіної О. І., Хіль Л. М.

за участю секретаря: Кальник А. М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Юхимовича Всеволода Францовича

на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 06 серпня 2019 року у складі судді Смілянського Є. А.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Підкова+» про визнання договору оренди землі недійсним,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до Фермерського господарства «Підкова+» та посилаючись на те, що він не підписував договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :00:001:0029 площею 4,13 га, що розташована на території Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області та належить йому на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 231842 від 25.01.2012, який укладений 27.07.2015 між орендарем - ФГ «Підкова+» в особі голови Чугуєвець В. В. та орендодавцем - ОСОБА_1 та відповідно до якого зареєстровано право оренди, номер запису про інше речове право 115814474 від 13.10.2015, просив визнати даний договір недійсним з мотивів порушення вільного волевиявлення учасника правочину.

Вказував, що до 2015 року між ним та відповідачем існували договірні відносини оренди вказаної земельної ділянки. Протягом строку дії договору орендар недобросовісно виконував умови договору, орендну плату за користування земельною ділянкою у вказані в договорі строки не сплачував та її розмір, кількість і якість визначив на власний розсуд.

Відповідач після закінчення строку дії договору оренди не повідомив його про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк як це передбачено статтею 33 Закону України «Про оренду землі». Маючи намір укласти договір оренди землі з іншим орендарем він дізнався, що відповідач у 2015 році без його згоди оформив договір оренди землі та зареєстрував право оренди в реєстраційній службі Оржицького районного відділу юстиції Полтавської області. Однак жодних договорів оренди належної йому земельної ділянки він з відповідачем не підписував та нікого іншого на такі дії не уповноважував. Отримавши договір оренди землі від 27.07.2015, ним було виявлено, що підписи від його імені підроблені. Таким чином формування, підписання договору оренди землі орендарем проведено одноосібно без урахування волі орендодавця. Всі відомості щодо істотних умов договору були проставлені самим орендарем на власний розсуд з урахуванням власних інтересів, відповідач користується належною йому земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 06 серпня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач, посилаючись на те, що він договір не підписував, не довів зазначену обставину доказами. Заявивши клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертизи позивач ухилився від її проведення, оскільки не з`являвся в судове засідання та не надавав експериментальні зразки підписів на вимогу експерта та суду.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник позивача адвокат Юхимович В. Ф. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що експертиза не була проведена не з вини позивача, оскільки судом першої інстанції було порушено строки розгляду клопотань судового експерта, який перевищував термін, визначений для проведення експертизи, що призвело до неодноразового зняття справи з експертного дослідження.

Вказує, що оскаржуване рішення ґрунтується на припущеннях, так як суд визнав факт підписання спірного договору оренди землі особисто позивачем без належних на те доказів та без заявлення таких вимог сторонами у справі, чим порушив право позивача на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, яка визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (пункт 1 частини першої статті 374, стаття 375 ЦПК України).

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, яка розташована на території Чутівської сільської ради Оржицького району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,13 га, кадастровий номер :00:001:0029, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 231842 від 25.01.2012, виданим на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.12.2010 реєстровий номер 1-1402.

27 липня 2015 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем Фермерським господарством «Підкова+» укладено договір оренди землі вказаної земельної ділянки строком на 25 років, який містить підписи сторін та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 13.10.2015, номер запису про інше речове право (право оренди) 11581474.

Згідно статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі - частина третя статті 203 ЦК України. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо підписано його стороною (сторонами), що встановлено частиною другою статті 207 ЦК України.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України).

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

За клопотанням представника позивача апеляційним судом було призначено судово-почеркознавчу експертизу, за результатами проведення якої експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз зроблено висновок № 21896-21898/20-32 від 30.10.2020 про те, що підписи від імені ОСОБА_1 , які містяться на примірниках спірного договору оренди землі від 27.07.2015 та на примірниках додатку № 1 до договору оренди земельної частки (паю) від 27.07.2015, додатку № 2 до договору оренди земельної ділянки від 27.07.2015 - акта прийому-передачі земельної ділянки, виконані ОСОБА_1 .

Отже обставини, на які посилався позивач та його представник в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, а тому висновки суду першої інстанції про безпідставність заявлених позовних вимог є обґрунтованими.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції також взяв до уваги докази надані відповідачем щодо виплати позивачу орендної плати за 2015 - 2017 роки (платіжні доручення та розписки), що також свідчить про існування договірних орендних відносин між сторонами по справі та спростовує доводи апеляційної скарги.

За таких обставин оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі апеляційним судом не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Юхимовича Всеволода Францовича - залишити без задоволення.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 06 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

Л. М. Хіль