Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/298/20

Провадження №2/377/176/20

13 жовтня 2020 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Щуковської А.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Славутичі за правилами спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

У С Т А Н О В И В:

06 травня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 104-105, 110, 112 СК України, просить розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , зареєстрований 13 серпня 2016 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 89.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 серпня 2016 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 89. За час спільного проживання в них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною звернення до суду є те, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалося в силу несумісності їх характерів. З часом виявилося, що у них відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, кожен має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Позивач з дочкою три місяці проживають окремо від відповідача. Дитина післа розірвання шлюбу залишається проживати з позивачем.

Ухвалою судді від 27 травня 2020 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 18 червня 2020 року.

Ухвалою суду від 18 червня 2020 року за клопотання відповідача подружжю надано строк для примирення три місяці та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2020 року провадження у справі поновлено та продовжено судове засідання.

Ухвалою судді від 02 жовтня 2020 року судовий розгляд справи було відкладено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України на 13 жовтня 2020 року.

В призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. До суду 02.10.2020 року подала заяву про проведення судового засідання за її відсутності, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав, причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 13 серпня 2016 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 13 серпня 2016 року зареєстрували шлюб у Славутицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що був здійснений актовий запис № 89. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_5 , дружині ОСОБА_5 .

Під час шлюбу в них народилася дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є відповідач, мати - позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи.

Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що подружнє життя між сторонами не склалося. Як виявилося з часом, в кожного зовсім різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння між ними. На момент подачі позовної заяви сторони припинили шлюбні відносини, позивач з дитиною мешкають окремо від відповідача три місяці.

Після надання строку для примирення сімейні відносини у подружжя не відновилися, примиритися їм не вдалося. Таким чином, сім`я фактично розпалася і шлюб між подружжям набув формальних ознак.

Як встановлено судом, подружжя своїми правами не користується, свої обов`язки не виконує, взаємовідносини, що склалися між подружжям, не притаманні сім`ї і не відповідають інтересам подружжя та їхній дитині. Можливості примирення подружжя та відновлення нормальних сімейних відносин суд не вбачає.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як вбачається з позовної заяви, дитина після розірвання шлюбу залишається проживати разом з позивачем.

У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 13 серпня 2016 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 89.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище дружини ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 840 гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 13 жовтня 2020 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька