Справа №443/1219/13-ц
Провадження №4-с/443/11/20
УХВАЛА

іменем України

16 грудня 2020 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Равлінка Р.Г,

з участю секретаря судового засідання Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачеві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шишлевського Олега Олександровича щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання,

за участю:

представника скаржника адвоката Лешеги В.В.

державного виконавця Шишлевського О.О.

представника боржника адвоката Бородійчука Д.О.

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шишлевського О.О. та просить визнати неправомірним повідомлення Жидачівського РВ ДВС про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 11.09.2020 та зобов`язати останнього усунути порушення та відновити виконавче провадження №41843093.

Скаргу мотивує тим, що 03.09.2020 позивачка направила до Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) письмову заяву та оригінал виконавчого листа (справа №443/1219/13-ц,провадження №2/443/502/13) від 12 грудня 2013 року про зобов`язання Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області відселити її з сім`єю з квартири АДРЕСА_1 та надати їм відповідно до вимог діючого законодавства благоустроєну квартиру, яка відповідає встановленим санітарним і технічним нормам з видачею необхідних правовстановлюючих документів.

22.08.2020 року через поштове відділення вона отримала постанову Жидачівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області про закінчення виконавчого провадження від 31.07.2019 року.

15.09.2020 скаржниця отримала повідомлення Жидачівський РВ ДВС від 11.09.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та повернуто оригінал виконавчого листа. На думку скаржниці, державним виконавцем не вжито усіх заходів щодо виконання рішення суду, а підстава для повернення виконавчого документу є формальною. Вважає вказане повідомлення неправомірним та просить відновити виконавче провадження №41843093, у зв`язку із чим звернулась до суду.

19.11.2020 в.о. начальника Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Прусік О.П. подала письмові заперечення, згідно яких просить відмовити в задоволенні скарги.

У судовому засіданні представник скаржниці адвокат Лешега В.В. скаргу підтримав з мотивів викладених у ній.

У судовому засіданні державний виконавець Шишлевський О.О. проти задоволення скарги заперечив мотивів викладених в письмових запереченнях.

У судовому засіданні представник боржника адвокат Бородійчук Д.О. пояснив, що повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання прийнято відповідно до вимог ч.1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із наявністю постанови про закінчення виконавчого провадження, дана постанова не скасовано, відтак вважає скаргу безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржниці, державного виконавця та представника боржника, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на виконанні у Жидачівському РВ ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) перебувало ВП № 41843093 із виконання виконавчого листа №443/1219/13-ц виданого 30.12.2013 року Жидачівським районним судом Львівської області по справі 443/1219/13-ц (провадження № 2/443/502/13).

Постановою державного виконавця Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Шишлевського О.О. від 07.08.2020 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 41843093 із виконання виконавчого листа №443/1219/13-ц виданого 30.12.2013 року Жидачівським районним судом Львівської області про зобов`язання Журавнівську селищну раду Жидачівського району Львівської області відселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 та надати їм відповідно до вимог діючого законодавства благоустроєну квартиру, яка відповідає встановленим санітарним і технічним нормам, з видачею необхідних правовстановлюючих документів. /а.с.155-155/.

03.09.2020 р. до Жидачівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) надійшла заява від ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження Жидачівського районного суду за виконавчим листом №443/1219/13-ц виданого 30.12.2013 про про зобов`язання Журавнівську селищну раду Жидачівського району Львівської області відселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 та надати їм відповідно до вимог діючого законодавства благоустроєну квартиру, яка відповідає встановленим санітарним і технічним нормам, з видачею необхідних правовстановлюючих документів. /а.с.39/.

Однак, 11 вересня 2020 року державним виконавцем Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шишлевським О.О. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі ст.ст. 26, 39, 40, 41, 63, 75 Закону України «про виконавче провадження» /40-43/.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судовий контроль за виконанням судових рішень врегульовано положеннями розділу VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок виконання рішення немайнового характеру регламентовано Розділом VIII Закону.

Зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ст.63 Закону).

На час винесення держаним виконавцем оскаржуваного повідомлення, виконавче провадження з виконання виконавчого листа №443/1219/13-ц було закінчено, про що державним виконавцем Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шишлевським О.О. 07.08.2020 року винесено постанову в межах ВП №41843093.

Вказана постанова не була скасована ні державним виконавцем, ані судом.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відновлення виконавчого провадження передбачено лише у виключних випадках, зокрема:

-у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (ч.1 ст.41 Закону);

-якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею (ч.6 ст. 64-1 Закону);

-у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження (ч.6 ст.67 Закону).

Відтак, оскільки на момент повторного звернення ОСОБА_2 03.09.2020 року до виконавчої служби зі заявою про примусове виконання рішення суду, виконавче провадження з його виконання було закінчено, у державного виконавця не було правової підстави для продовження його виконання.

Одночасно, Законом не передбачено можливості повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання, після закінчення виконавчого провадження по його виконанню.

Розглядаючи скарги на дії судових виконавців, суди повинні давати обґрунтований аналіз обставин порушення виконавчого провадження, визначати значущість помилок чи недоліків, допущених судовим виконавцем в контексті того, щоб не допустити без виконання остаточних та значущих судових рішень на шкоду однієї з сторін виконавчого провадження.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч.2 ст.18 Закону).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 451 ЦПК України встановлено, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що у судовому засіданні не встановлено порушення державним виконавцем під час винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 11.09.2020 року вимог Закону України «Про виконавче провадження», тобто такі дії державного виконавця є законними та обґрунтованими, суд приходить до висновку що скарга ОСОБА_2 є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.259, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шишлевського Олега Олександровича щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання..

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Жидачівський районний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені удень його (її) проголошення або складення ,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 21.12.2020.

Головуючий суддя Р.Г.Равлінко