РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ніколаєнко І. В.,

при секретарі Медведєвої Я. А.,

представника позивача Орлова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чайки Ірини Григорівни про визнання недійсними правочинів та застосування наслідків їх недійсності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ПАТ «Банк «Київська Русь» ,ТОВ «ФК «Інвест Хаус» , приватного нотаріуса Чайки І. Г., в якому просив з урахуванням зміни предмету позову:

- визнати недійсним Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №UA-EA-2019-04-02-000001-b від 24.05.2019, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус»;

- визнати недійсним Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 24.05.2019, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою І. Г. за реєстровим №655;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чайки Ірини Григорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47036863 від 24.05.2019;

- визнати протиправним та скасувати запис про іпотеку №31707930 від 29.12.2008, за яким за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» зареєстровані права іпотекодержателя за Договором іпотеки від 29.12.2008, зареєстрованим в реєстрі за №10937;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чайки Ірини Григорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47036863 від 24.05.2019, на підставі якого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» зареєстровані права обтяжувача забороною на нерухоме майно за Договором іпотеки від 29.12.2008, зареєстрованим в реєстрі за №10937;

- визнати протиправним та скасувати запис про обтяження №31707454 від 29.12.2008, за яким за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» зареєстровані права обтяжувача забороною на нерухоме майно за Договором іпотеки від 29.12.2008, зареєстрованим в реєстрі за №10937

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що ПАТ «Банк «Київська Русь» безпідставно збільшив його заборгованість за укладеним між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 кредитним договором шляхом нарахування відсотків та штрафних санкцій поза межами строку кредитування, що суперечить вимогам, передбаченим статтями 512 і 1048 ЦК України. У подальшому ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» уклали Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 від 24.05.2019, предметом якого є право вимоги цієї безпідставно нарахованої заборгованості. Вважає, що право вимоги незаконно нарахованої заборгованості не може бути предметом договору про відступлення права вимоги, у зв`язку з чим Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 від 24.05.2019 є недійсним. Також вважає, що права іпотекодержателя може набути тільки особа, яка є кредитором за основним зобов`язанням внаслідок чого просить визнати недійсним також і Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 24.05.2019. Тобто це є підставою для застосування наслідків недійсності правочину у вигляді визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора прав Чайки І. Г. №47036863 від 24.05.2019, відповідно до якого зареєстровано права іпотекодержателя за ТОВ «ФК «Інвест Хаус». Зазначив, що це рішення є протиправним, підставами для його прийняття стали Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 від 24.05.2019 і Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 24.05.2019, які він просить визнати недійсними.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.10.2019 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2020 року справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ТОВ «ФК «Інвест Хаус» в судове засідання не з"явились, надали відзив на позовну заяву, в якому просять у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки чинним законодавством не передбачено такої підстави для визнання правочину недійсним як недійсність предмета договору. Зазначають, що сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором не є предметом судового спору, а тому її розмір не може визначатися у межах цієї справи. Вважають, що оскільки позовні вимоги про визнання Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 від 24.05.2019 безпідставні то похідні позовні вимоги про визнання недійсним Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 24.05.2019 і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47036863 від 24.05.2019 слід залишити без задоволення.

Відповідач приватний нотаріус Чайка І. Г. в судове засідання не з"явилась, надала відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з тим, що чинним законодавством не передбачено такої підстави для визнання правочину недійсним як недійсність предмета договору. Крім того, зазначає, що приватний нотаріус не є особою, прав і обов`язків якої стосується спір сторін, а тому не може бути належним відповідачем у цій справі.

Відповідач ПАТ "Банк Київська Русь" в судове засідання не з"явились, повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в обґрунтування вимог, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У ході судового розгляду справи встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

29.12.2008 між ПАТ «Банк «Київська Русь» (як Кредитодавецем) та ОСОБА_1 (як Позичальником) був укладений Кредитний договір №57952-45.1-08-2 (далі - Кредитний договір).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №57952?45.1?08-2 від 29.12.2008 ПАТ «Банк «Київська Русь» (як Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (як Іпотекодавець) уклали Договір іпотеки від 29.12.2008, зареєстрований в реєстрі за №10937 (далі - Договір іпотеки).

Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки цей договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з Кредитного договору №57952-45.1-08-2 від 29.12.2008, а також усіх додаткових договорів (договорів про внесення змін) до нього, укладеного між Іпотекодержателем та ОСОБА_1 .

Згідно з п. 1.3 Договору іпотеки предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 81,6 м2.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 04.07.2011 року у справі №2018/2?1534/11 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Е. А. за реєстровим №2766 на Договорі іпотеки від 29.12.2008 року визнано недійсним та таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Апеляційного суду Харківської області 02.11.2011 року у справі №22-ц-14876/2011 рішення Київського районного суду м. Харкова від 04.07.2011 року залишено без змін.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 13.05.2013 року у справі №640/4035/13-ц в задоволенні позову ПАТ «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором у сумі 810 864,55 грн. відмовлено повністю у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2014, року рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2013 року залишено без змін.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 26.05.2015 року у справі №640/14919/14-ц в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за Банком права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 81,6 м2, житловою площею 54,7 м2, на підставі застережень про задоволення вимог іпотекодержателя за Договором іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Банком за Кредитним договором відмовлено через пропуск строку позовної давності.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01.07.2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.05.2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.10.2017 року рішення Київського районного суду м. Харкова та ухвала Апеляційного суду Харківської області залишено без змін.

24.05.2019 року, між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №UA-EA-2019-04-02-000001-b/42, за умовами якого Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначеним цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників за кредитними договорами, договорами поруки, та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно з реєстром у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначеними цим Договором.

Відповідно до витягу з Додатку №1 до Договору №UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 24.05.2019 сума заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором, право вимоги якої ПАТ «Банк «Київська Русь» відступило ТОВ «ФК «Інвест Хаус», становить 1 991 358,31 грн.

Також, 24.05.2019 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави, за умовами якого відступлення Банком Новому іпотекодержателю/заставодержателю прав вимоги за Договором іпотеки/застави здійснюється у зв`язку з відступленням прав вимоги за основними зобов`язаннями, визначеними у Договорі про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 від 24.05.2019.

Згідно з витягом з Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 24.05.2019 зазначено, що за цим Договором ПАТ «Банк «Київська Русь» відступило, зокрема, право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №57952-45.1-08-2 від 29.12.2008 та Договором іпотеки від 29.12.2008.

У зв`язку з укладенням Договору №UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 24.05.2019 та Договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 24.05.2019 державний реєстратор прав - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чайка І. Г. прийняла рішення №47036863 від 24.05.2019 про реєстрацію прав іпотекодержателя за Договором іпотеки 29.12.2008 за ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

Щодо позовних вимог про визнання недійсним Договору №UA-EA-2019-04-02-000001?b/42 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 24.05.2019 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики (до якого відноситься і Кредитний договір №57952-45.1-08-2 від 29.12.2008) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі п.п. 1.1 і 1.2 Кредитного договору сума позики становить 590 000,00 грн., розмір процентів - 25% річних, строк кредитування з 29.12.2008 по 28.12.2009.

У відзиві на позовну заяву ТОВ «ФК «Інвест Хаус» заперечує проти можливості встановлення судом суми заборгованості за Кредитним договором, оскільки ця обставина не є предметом судового спору.

Суд не приймає до уваги заперечення ТОВ «ФК «Інвест Хаус», оскільки позивач обґрунтовує недійсність оспорюваних договорів відсутністю у первісного кредитора права вимоги, яке було передане ТОВ «ФК «Інвест Хаус». Це право вимоги виражається, зокрема, у кількісному (грошовому) вимірюванні.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлення наявності чи відсутності правових підстав виникнення заборгованості призводить до зміни її розміру.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, суд зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати обставини, на які посилаються сторони, зокрема ті, які позивач вважає підставами для визнання недійсними оспорюваних правочинів. З наведеного випливає, що у цьому випадку при вирішенні спору про недійсність договорів про відступлення права вимоги суд зобов`язаний з`ясувати правові підстави для нарахування заборгованості, право вимоги якої відступається та, як наслідок, визначити її розмір.

Як свідчить усталена практика Великої Палати Верховного Суду, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

З наведеного випливає, що припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 і підтриманий у постановах Верховного Суду від 09.01.2019 у справі №183/179/16, від 06.03.2019 у справі №216/750/16-ц, від 12.11.2018 у справі №404/162/17, від 03.10.2018 у справі №635/7285/14-ц, від 25.09.2018 у справі №915/765/17, від 07.08.2018 у справі №924/16/17.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з умов Кредитного договору (п.п. 1.1, 1.3, 2.1 Згідно з п. 1.1 зазначеного Договору) сума кредиту становить 590 000,00 грн., відсоткова ставка - 25% річних, строк кредитування - з 29.12.2008 по 28.12.2009. Остаточне погашення кредиту, відсотків за його користування та можливих штрафних санкцій Позичальник має здійснити не пізніше 28.12.2009.

З наведеного випливає, що строк кредитування за Кредитним договором №57952-45.1-08-2 від 29.12.2008 сплив 28.12.2009 і після 28.12.2009 у ПАТ «Банк «Київська Русь» припинилося право нараховувати відсотки за правомірне користування кредитними коштами.

Суд погоджується з розрахунками позивача, що з огляду на викладену вище правову позицію Великої Палати Верховного Суду зобов`язання за Кредитним договором включає:

1)590 000, 00 грн - сума кредиту;

2)147 500, 00 грн - 25% річних за користування Кредитом за період строку кредитування з 29.12.2008 по 29.12.2008.

Таким чином, максимальна сума грошового зобов`язання за Кредитним договором №57952-45.1-08-2 від 29.12.2008, забезпеченим іпотекою за Договором іпотеки, складає 737 500,00 грн.

Інших розрахунків на підтвердження своїх правових позицій у справі ані ПАТ «Банк «Київська Русь», ані ТОВ «ФК «Інвест Хаус» не надавали.

У свою чергу, як вбачається з витягу з Додатку №1 до Договору №UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 від 24.05.2019, загальна сума заборгованості, право вимоги якої ПАТ «Банк «Київська Русь» відступило ТОВ «ФК «Інвест Хаус», становить 1 991 358,31 грн.

Склад цієї суми підтверджується публічним паспортом активу, який був предметом купівлі-продажу за Договором №UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 від 24.05.2019, а саме:

1)570 000, 00 грн - сума основної заборгованості;

2)1 349 395, 83 грн - відсотки;

3)14 447, 92 грн - неустойка.

Копія публічного паспорту активу міститься в матеріалах справи та була докладно вивчена судом. Сторони заперечень щодо належності і допустимості цього доказу та відомостей, які він містить, не висловили.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування такого права. Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі №905/146/18, від 24.04.2019 у справі №559/73/14-ц та від 14.05.2019 у справі №914/787/18 і має бути врахований судом під час ухвалення рішення.

При цьому згідно із загальновизнаним принципом приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet» ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. На необхідності застосування цього принципу Верховний Суд наголосив у постанові від 04.12.2018 у справі №31/160(29/170(6/77-5/100).

Оскільки з 29.12.2009 ПАТ «Банк «Київська Русь» не мало права нараховувати ОСОБА_1 відсотки за Кредитним договором №57952-45.1-08-2 від 29.12.2008, то на підставі ст. 514 ЦК України у відповідача 2 не було підстав передавати ТОВ «ФК «Інвест Хаус» право вимоги, якого у нього не існує.

За таких обставин предметом Договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги №UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 від 24.05.2019 стала заборгованість за Кредитним договором №57952-45.1-08-2 від 29.12.2008, яку ПАТ «Банк Київська Русь» не мало права нараховувати.

ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та приватний нотаріус Чайка І. Г. вважають, що чинне законодавство не передбачає такої підстави недійсності правочину як недійсність предмета договору.

Суд погоджується з цими доводами, оскільки чинне законодавство, зокрема ст. 203 ЦК України, дійсно прямо не передбачають такої підстави недійсності правочину.

Однак позивач не обґрунтовує свої вимоги недійсністю предмета договору, а посилається на те, що ПАТ «Банк «Київська Русь» відступило право вимоги, якого у кредитора не було.

Водночас ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Зважаючи на те, що необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування такого права, суд доходить висновку, що умови Договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги №UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 від 24.05.2019 в цій частині порушують положення ст.ст. 512 і 514 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Оскільки необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування такого права, то на підставі ст.ст. 215, 512 та 514 ЦК України договір про відступлення неіснуючого права вимоги є нікчемним.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №6-459цс17 та підтримано у постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі №905/146/18, від 24.04.2019 у справі №559/73/14-ц та від 14.05.2019 у справі №914/787/18.

Як зазначено вище, згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України визнання нікчемного правочину недійсним у судовому порядку не вимагається.

Якщо недійсність правочину встановлено законом (тобто якщо цей правочин є нікчемним), позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача.

Натомість за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, який одна зі сторін чи інша заінтересована особа вважає нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Такий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №463/5896/14-ц та від 04.06.2019 у справі №916/3156/17.

З урахуванням викладеної вище позиції Великої Палати Верховного Суду суд доходить висновку про нікчемність Договору №UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 від 24.05.2019 в частині відступлення ПАТ «Банк «Київська Русь» на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус» права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №57952-45.1-08-2 від 29.12.2008 на суму 1 991 358,31 грн.

При цьому суд зауважує, що позивач не заявляв позовні вимоги про визнання договорів нікчемними. Суд не виходить за межі позовних вимог, а лише констатує нікчемність вказаного договору (з урахуванням поданих сторонами доказів та правових висновків Верховного Суду) як одну із обставин справи.

За змістом ч. 2 ст. 215 ЦК України суд не може визнати недійсним нікчемний правочин.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору №UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 від 24.05.2019, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 24.05.2019, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою І. Г. за реєстровим №655, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Як передбачено ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання.

Згідно з абзацом 9 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель - це кредитор за основним зобов`язанням.

Відповідно до ст. 24 зазначеного Закону відступлення прав за іпотечним договором здійснюється за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Згідно з п. 2.1 Договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави від відступлення Банком Новому іпотекодержателю/заставодержателю прав за Договором іпотеки/застави здійснюється у зв`язку з відступленням прав вимоги за основними зобов`язаннями, визначеними у Договорі про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 від 24.05.2019.

Враховуючи похідний характер іпотеки від основного зобов`язання, суд вважає нікчемним і Договір про відступлення відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 24.05.2019, укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою І. Г. за реєстровим №655, в частині відступлення ПАТ «Банк «Київська Русь» на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус» права вимоги до ОСОБА_1 за Договором іпотеки від 29.12.2008.

За таких обставин суд констатує, що Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 24.05.2019, в частині відступлення ПАТ «Банк «Київська Русь» на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус» права вимоги до ОСОБА_1 є нікчемним як такий, що суперечить статті 24 Закону України «Про іпотеку».

Ураховуючи неможливість визнати у судовому порядку недійсним нікчемний договір, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 24.05.2019, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чайки І. Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47036863 від 24.05.2019 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1127 від 25.12.2015.

За визначенням, наведеним у п. 1 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону до загальних засад державної реєстрації прав належать, зокрема: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Судом було встановлено нікчемність Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 24.05.2019, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус», посвідченого приватним нотаріусом Чайкою І. Г. за реєстровим №655, у частині відступлення права вимоги до ОСОБА_1 за Договором іпотеки від 29.12.2008.

З огляду на те, що Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 24.05.2019 є нікчемним у частині відступлення права вимоги за Договором іпотеки від 29.12.2008, у державного реєстратора прав на нерухоме майно не було правових підстав для прийняття рішення №47036863 від 24.05.2019 про реєстрацію прав іпотекодержателя за ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

Доводи відповідачів викладені вище обставини не спростовують.

За таких обставин суд вважає за необхідне застосувати наслідки нікчемності Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 від 24.05.2019 та Договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 24.05.2019, укладених між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус», в частині передання права вимоги до ОСОБА_1 у вигляді визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чайки Ірини Григорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47036863 від 24.05.2019.

Таким чином, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чайки Ірини Григорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47036863 від 24.05.2019, на підставі якого за ТОВ «ФК «Інвест Хаус» зареєстровані права іпотекодержателя за Договором іпотеки від 29.12.2008, зареєстрованим в реєстрі за №10937.

При цьому суд погоджується з доводами відповідача приватного нотаріуса Чайки І. Г., що нотаріус не може бути належним відповідачем у спорі за позовом про скасування рішення щодо державної реєстрації права чи обтяження. Натомість належним відповідачем у такій справі є особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Оскільки на підставі рішення №47036863 від 24.05.2019 державний реєстратор прав - приватний нотаріус Чайка І. Г. зареєструвала права іпотекодержателя за ТОВ «ФК «Інвест Хаус», єдиним належним відповідачем за позовною вимогою про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення державного реєстратора є саме ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

Стосовно вимог позивача про визнання протиправними та скасування записів №31707930 від 29.12.2008 про іпотеку та №31707454 від 29.12.2008 про заборону відчуження майна суд зазначає наступне.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно, запис про іпотеку №31707930 було внесено 29.12.2008 на підставі Договору іпотеки від 29.12.2008.

Підставою внесення запису про заборону відчуження №31707454 від 28.12.2009 також є Договір іпотеки від 29.12.2008, укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» і ОСОБА_1 .

З наведеного випливає, що зазначені записи №31707930 від 29.12.2008 про іпотеку та №31707454 від 29.12.2008 про заборону відчуження внесені не внаслідок укладення оспорюваних договорів про відступлення прав вимоги. За таких обставин у суду немає правових підстав для скасування цих записів.

Крім того, позивач не оспорює Договір іпотеки від 29.12.2008, який став підставою для внесення таких записів.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування записів №31707930 від 29.12.2008 про іпотеку та №31707454 від 29.12.2008 про заборону відчуження майна не підлягають задоволенню.

Також у заяві про зміну предмета позову ОСОБА_1 просив визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора прав - приватного нотаріуса Чайки І. Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47036863від 24.05.2019, на підставі якого за ТОВ «ФК «Інвест Хаус» зареєстровані права обтяжувача забороною на нерухоме майно за Договором іпотеки від 29.12.2008, зареєстрованим у реєстрі за №10937.

Проте, як вбачається з наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно права обтяжувача забороною на нерухоме майно за Договором іпотеки від 29.12.2008 були зареєстровані за ТОВ «ФК «Інвест Хаус» на підставі рішення №47036407, а не №47036863.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що неправильний номер рішення «47036863» замість правильного номеру рішення «47036407» вказано в результаті технічної помилки, а тому просив визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора прав - приватного нотаріуса Чайки І. Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47036407 від 24.05.2019, на підставі якого за ТОВ «ФК «Інвест Хаус» зареєстровані права обтяжувача забороною на нерухоме майно за Договором іпотеки від 29.12.2008, зареєстрованим у реєстрі за №10937.

З огляду на те, що прийняття рішення №47036407 від 24.05.2019 про реєстрацію прав обтяжувача за ТОВ «ФК «Інвест Хаус» є наслідком укладення договорів, які є нікчемними в частині відступлення права вимоги до ОСОБА_1 , суд задовольняє позовні вимоги у цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач заявив шість позовних вимог немайнового характеру, з яких були задоволені дві (про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора), а у задоволенні решти позовних вимог (про визнання недійсними договорів та скасування записів в Державному реєстрі прав на нерухоме майно) суд відмовив.

Як зазначено вище, єдиним належним відповідачем за позовною вимогою про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення державного реєстратора №47036863 від 24.05.2019 є саме ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

Отже, суд вирішив стягнути з ТОВ «ФК «Інвест Хаус» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 512-514, 1046, 1048, 1050 ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чайки Ірини Григорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47036863 від 24.05.2019, на підставі якого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» зареєстровані права іпотекодержателя за Договором іпотеки від 29.12.2008, зареєстрованим в реєстрі за №10937.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чайки Ірини Григорівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47036407 від 24.05.2019, на підставі якого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» зареєстровані права обтяжувача забороною на нерухоме майно за Договором іпотеки від 29.12.2008, зареєстрованим в реєстрі за №10937.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (79005, м. Львів, вул. Миколи Вороного, буд. 2; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1536,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 14.04.2020 року.

Суддя І. В. Ніколаєнко