Справа №464/1930/20
пр № 2/464/894/20
У Х В А Л А

13 квітня 2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/1930/20

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 (позивач за заявою)

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (відповідач за заявою)

вимоги: зняття арешту з коштів боржника

Обставини справи

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою на підставі вимог ст.446 ЦПК України, в якій просить постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Романа Н.О. від 04 березня 2020 року в межах виконавчого провадження ВП № 50083940, яке приєднане до зведеного виконавчого провадження № 50823943, про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на рахунки. Покликається на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 19 липня 2011 року у цивільній справі № 2-393/11 за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, при примусовому виконанні якого накладено арешт на відкриті у банку рахунки.

Мотиви та висновки суду

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) регулюються розділом VI ЦПК України (ст.ст.430-446), а саме: негайне виконання судових рішень; звернення судових рішень до виконання; виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; мирова угода в процесі виконання; відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; тимчасове влаштування дитини до дитячого або лікувального закладу; оголошення розшуку боржника або дитини, привід боржника; вирішення питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи; звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, та нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України; заміна сторони виконавчого провадження; визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; поворот виконання рішення, постанови; особливості повороту виконання в окремих категоріях справ; підсудність справ.

Натомість розділом VIІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» (ст.ст.447-453) передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається зі змісту заяви, вимоги такої зводяться до оскарження рішення державного виконавця постанови про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на рахунки у незавершеному виконавчому провадженні.

З урахуванням наведених норм закону та встановлених обставин заявлені вимоги не є такими, що пов`язані з виконанням судового рішення у цивільній справі, а підлягають розгляду в порядку судового контролю за виконанням такого рішення.

Оскільки ЦПК України не визначено порядок дій при надходженні заяви щодо виконання судового рішення, то слід застосувати аналогію закону на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, де передбачено наступне: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Наведене узгоджується із положеннями ч.ч.1, 3 ст.182 ЦПК України, де встановлено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено, він встановлюється судом.

Отже подану ОСОБА_1 заяву слід повернути заявнику. Постановлення даної ухвали не є перешкодою доступу до правосуддя, оскільки не позбавляє права заявника на звернення до суду із скаргою з додержанням вимог ст.ст.447-449 ЦПК України.

Суд звертає увагу заявника, що зазначення у заяві учасників справи як «позивач» та «відповідач» має місце тільки у позовному провадженні (ст.ст.42, 48 ЦПК України), що свідчить про невизначеність ОСОБА_1 із видом провадження.

Керуючись ст.ст.258- 260 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в :

повернути ОСОБА_1 заяву про зняття арешту з коштів боржника.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів згідно з вимогами ст.ст.351-356 ЦПК України. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України. Вказаний строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

У порядку ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту підписання.

Повне судове рішення складено та підписано 13 квітня 2020 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.В.Тімченко