Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/398/20
провадження №2-п/624/2/20
УХВАЛА

іменем України

смт. Кегичівка 12 жовтня 2020 року

Кегичівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Куст Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Проскурні Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,

імена (найменування) учасників справи:

позивач: ОСОБА_2 ,

представник позивача: ОСОБА_3 ,

відповідач: ОСОБА_1 .

ВСТАНОВИВ:

Питання, що вирішується ухвалою.

У провадження Кегичівського районного суду Харківської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, у якій заочним рішенням суду від 02 липня 2020 року позов був задоволений частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість 80152,09 грн.

До суду 10 серпня 2020 року надійшла заява від ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 02 липня 2020 року по вказаній цивільній справі.

Матеріали заяви були передані судді 10 серпня 2020 року та згідно ухвали суду від 10 серпня 2020 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 02 липня 2020 року призначена до розгляду на 28 вересня 2020 року.

Також ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення від 02 липня 2020 року.

Заяву про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона не з`явилася на судове засідання, на якому було схвалено оспорюване заочне судове рішення та не повідомила про причини своєї неявки, тому що виконувала вимоги карантину та не мала можливості приїхати до смт. Кегичівка, щоб укласти договір з адвокатом та отримати правову допомогу, аби подати відзив та заперечення на позовну заяву.

Вказує, що вона офіційно працювала реалізатором вино-горілчаного відділу магазину і відповідала за роботу касового апарату, а також, за сумісництвом, відпускала товар і у продуктовому відділі магазину.

Дійсно, 23 квітня 2018 року після проведення ревізії у магазині на вимогу ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_5 вона написала розписку про те, що вона, начебто, взяла позику у розмірі 75729,70 грн.

Із дозволу власниці вона та інші реалізатори під час роботи з метою своєчасної реалізації товару надавали мешканцям с. Андріївка у борг товар із магазину, про що вели відповідні зошити обліку боржників та сум боргу. У них склалася така практика, що після отримання коштів боржники заходили до магазину і повертали заборгованість, а їх прізвище викреслювалося із зошита. У неї в зошиті станом на 23 квітня 2018 року була сума боргу в розмірі 75729,70 грн, саме на цю суму вона і написала розписку, проте грошові кошти від ОСОБА_4 не отримувала взагалі.

Після цього вона на протязі близько двох тижнів збирала борг у мешканців села і здавала його разом із виручкою власниці магазину. Таким чином за цей час вона встигла погасити увесь борг, зазначений у розписці.

Згодом ОСОБА_1 звільнилась з магазину і до неї претензій щодо повернення боргу не було.

Позиція позивача ОСОБА_4 .

Як вказано у самій заяві про перегляд заочного рішення, повний текст судового рішення ОСОБА_1 отримала поштою 10 липня 2020 року, тоді як заява про перегляд заочного рішення датована 07 серпня 2020 року, тобто після закінчення 30-денного строку, передбаченого ч.2 ст. 284 ЦПК України і 20-денного строку, передбаченого ч. 3 ст. 284 ЦПК України.

Таким чином, на момент подання заяви про перегляд заочного рішення, воно вже набрало законної сили і не може бути переглянуто.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона не могла повідомити про свою неявку через умови карантину не можуть бути визнані поважними. Умови карантину не забороняли особам, за виключенням тих, які перебували на самоізоляції у передбачених законом випадках, цілодобово перебувати вдома та не виходити з приміщення.

Зазначає, що якби розписка була написана у зв`язку з неналежним виконанням своїх трудових обов`язків, та як наслідок нестачі грошових чи товарно-матеріальних цінностей, то в такому випадку вона повинна була бути написана на ім`я ОСОБА_5 , роботодавця, та особі, якій спричинена шкода.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явились, натомість через канцелярію суду надали заяви про:

- представник відповідача про слухання справи без його участі та участі відповідача;

- позивач про розгляд заяви без його участі та постановлення рішення з урахуванням доводів викладених у заяві.

У відповідності до ч.1 ст. 287 ЦПК України, неявка, осіб, належним чином повідомлених про час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

За змістом ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Як встановлено судом, 02 липня 2020 року Кегичівським районним судом Харківської області було винесено заочне рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто на його користь із ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 80152,09 грн та судовий збір в сумі 839,54 грн.

Відповідачу поштовим зв`язком за місцем реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 було направлено копію заочного рішення, яке згідно з поштовим повідомленням останній вручено, проте із змісту якого (а.с.36), не можливо достеменно з`ясувати дату вручення (отримання).

У відповідності до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Підставою для прийняття судом 02 липня 2020 року рішення про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення було одночасне існування умов, що передбачені ст. 280 ЦПК України.

В заяві про перегляд заочного рішення, відповідач посилається на те, що як учасник справи, не була присутня під час проголошення рішення, отримала його поштою лише 10 липня 2020 року. Не з`явилась у судове засідання та не повідомила про причини своєї неявки із поважних причин, бо виконувала умови карантину та не мала можливості приїхати до смт. Кегичівка, щоб укласти договір із адвокатом та отримати правову допомогу, щоб подати відзив і заперечення на позовну заяву.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Щодо доказів, на які посилається відповідач, і які, на його думку, мають істотне значення для вирішення справи, це те, що позивачем не надав до суду документів, які підтверджували б укладання договору позики. Розписка дійсно була написана, але гроші вона не отримала, це була прикрита заборгованість у магазині, де працювала продавцем. Вважає договір удаваним, тобто такий, що вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Для підтвердження факту укладення між сторонами саме договору позики 23 квітня 2018 року, отримання відповідачем грошових коштів в загальному розмірі 75729,70 грн, позивачем надано копію боргової розписки, яка підписана відповідачем, що не оспорюється останньою, і відповідно до положень ст. 1047 ЦК України є доказом виникнення між сторонами спірних правовідносин.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд дійшов висновку що в заяві відсутні посилання на будь-які докази, які мають істотне значення для справи, які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є непогодженням з винесеним рішенням по суті та є обґрунтуванням апеляційної скарги.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідачів та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення.

Частиною 1 статті 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не надав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 статті 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Так, у суду є достатні підстави для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки з матеріалів справи не можна достеменно з`ясувати дату його вручення відповідачеві.

Проте з огляду на викладене суд дійшов висновку, що правових підстав для перегляду заочного рішення від 02 липня 2020 року не має.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 02 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення боргу залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Куст