ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7553/19 Номер провадження 22-ц/814/981/20Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судому заданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що СВ прокуратури Полтавської області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001358, внесеного до ЄРДР 08 липня 2015 року, з правовою кваліфікацією за ст.ст.365 ч.2, 384 ч.1, 374 ч.1 КК України, за фактами того, що в ході досудового розслідування кримінальної справи №04580007 працівники Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_11., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 застосували до нього фізичне та психологічне насильство при затриманні та відібранні явки з повинною; співробітники Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 надали неправдиві покази 15 квітня 2004 року; співробітники прокуратури Кобеляцького району ОСОБА_5 і ОСОБА_6 надали неправдиві покази 30 квітня 2005 року; начальником Кобеляцького РВ ОСОБА_7 було порушено його право на захист після затримання 09 травня 2004 року за підозрою у вчиненні особливо тяжкого злочину.

29 вересня 2017 року постановою слідчого першого слідчого відділу прокуратури Полтавської області Магди В.П. було в черговий раз закрито кримінальне провадження №0001358, внесене до ЄРДР 08 липня 2015 року з правовою кваліфікацією за ст.ст.365 ч.2, 384 ч.1, 374 ч.1 КК України.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2018 року скасовано постанову слідчого від 29 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження як необґрунтовану, а матеріали справи направлені для продовження досудового розслідування.

Тобто, на даний час досудове розслідування даного кримінального провадження триває, більш як за чотири роки слідчим не проведено усього обсягу необхідних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, не встановлені особи, причетні до вчинення злочинів, у зв`язку з чим жодній особі до цього часу не повідомлено про підозру, тобто органом досудового розслідування порушуються розумні строки розслідування кримінального провадження.

Прокурори, які здійснюють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, на недотримання розумних строків також належним чином не реагують.

Зазначені обставини спричинюють ОСОБА_1 значну моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та негативних переживаннях внаслідок порушення його прав, яке триває на протязі 48 місяців, насторозі, тривозі, зниженому настрої, нервозності та дратівливості. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 200304 гривень.

Просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь моральну шкоду у розмірі 200304 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 січня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що судом першої інстанції не прийнято до уваги безпідставне затягування строків досудового розслідування, наявність численних ухвал слідчих суддів. Також вказав, що знаходиться в місцях позбавлення волі, а тому позбавлений можливості у інший спосіб, аніж покази свідків, підтвердити спричинення моральної шкоди

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника, представника прокуратури, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Полтавської області Ральського А.А. перебували матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001358 від 08 липня 2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.365 ч.2, 384 ч.1, 374 ч.1 КК України.

Згідно ухвали Верховного Суду від 28 березня 2019 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 4,10 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 і пунктами 1,9 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152 КК України, вирок Апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2005 року щодо ОСОБА_1 змінено; виключено з мотивувальної частини вироку посилання як на доказ на протокол явки з повинною ОСОБА_1 від 09 травня 2004 року (а.с.66-75).

Відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2018 року скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову слідчого відділу прокуратури Полтавської області Магди В.П. від 29 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження №0001358 та направлені матеріали для продовження досудового розслідування (а.с.4).

Згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2017 року зобов`язано прокурора відділу прокуратури Полтавської області Мандича С.М. та старшого слідчого першого слідчого відділу прокуратури Полтавської області Магду В.П. розглянути подане 06 червня 2017 року клопотання про проведення слідчих (розшукових) і інших процесуальних дій у кримінальному провадженні №0001358 та прийняти рішення згідно вимог КПК України (а.с.29).

Відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2017 року зобов`язано прокурора відділу прокуратури Полтавської області Мандича С.М. розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 червня 2017 року про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0001358; зобов`язано старшого слідчого відділу прокуратури Полтавської області Магду В.П. розглянути подане 07 червня 2017 року клопотання про проведення слідчих (розшукових) і інших процесуальних дій у кримінальному провадженні №0001358 та прийняти рішення (а.с.30).

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02 червня 2017 року скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову слідчого Магди В.П. від 27 листопада 2015 року про закриття кримінального провадження №0001358 (а.с.31).

Згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2018 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано постанову слідчого Магди В.П. від 29 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження №0001358 та направлені матеріали для продовження досудового розслідування (а.с.32).

Постановою від 27 серпня 2019 року слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Полтавської області Ральський А.А. відмовив у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001358 від 08 липня 2015 року.

Крім того, постановою від 29 серпня 2019 року слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Полтавської області Ральський А.А. закрив кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001358 від 08 липня 2015 року, у зв`язку з відсутністю в діях колишніх працівників Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області та прокуратури Кобеляцького району складу кримінальних правопорушень: начальника Кобеляцького РВ УМВС України ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 384 КК України; в діях начальника чергової частини Кобеляцького РВ УМВС України ОСОБА_4 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 384 КК України; в діях начальника СКР Кобеляцького РВ УМВС України ОСОБА_3 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 384 КК України; в діях оперуповноваженого ВДСБЕЗ Кобеляцького РВ УМВС України ОСОБА_2 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 384 КК України; в діях прокурора Кобеляцького району ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України; в діях слідчого прокурора Кобеляцького району ОСОБА_5 . складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Позиція суду апеляційної інстанції

Конституцією України, а саме ст. 56 передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно п.п. 2, 6, 7 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом . Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб (ст. 23 ЦК України).

У п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) викладена правова позиція відповідно до якої під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків позивачів, вимагають від них додаткових зусиль для організації свого життя.

Аналізуючи обставини справи колегія суддів звертає увагу на те, що правоохоронні органи діючи відповідно до норм чинного законодавства прийняли заяву ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення, проводили відповідне розслідування, позивач брав участь в даному розслідуванні шляхом подання заяв і клопотань, які були розглянуті у встановлено законом порядку, крім того на момент розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні не визнаний, а постановою від 29 серпня 2019 року закрито кримінальне провадження.

При цьому, судом першої інстанції вірно надано аналіз факту скасування судом постанов про закриття кримінального провадження та враховано правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 28 січня 2019 року у справі № 686/7576/18 відповідно до якої сам факт скасування постанови про закриття кримінального провадження не може бути підставою для відшкодування шкоди на підставі норм Цивільного кодексу України, оскільки чинним законодавством, а саме нормами КПК України, передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом оскарження неправомірної постанови у встановленому нормами КПК України порядку, яке позивачем було реалізовано.

Відповідно до вимог ст.ст. ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Параграф 1 гл. 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно с. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ч. 2 даної статті)

Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів, які були б достатніми та свідчили про заподіянні йому моральної шкоди.

Так, ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження перенесених ним душевних страждань, погіршення стану здоров`я, порушення нормальних життєвих зав`язків та стосунків з оточуючими, покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не можуть бути достатніми для встановлення факту заподіяння моральної шкоди, оскільки вона знайомі з обставинами лише зі слів самого позивав, при цьому їх покази не підтверджуються жодними іншими доказами.

Зважаючи на наведене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач не довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, та не надав належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували факт завдання йому шкоди діями відповідача, а тому суд вірно відмовив у задоволенні позову.

Щодо доводів апеляційної скарги

Безпідставними є посилання ОСОБА_1 на неврахування судом першої інстанції тривалості досудового розслідування, те, що слідчим не проведено усього обсягу необхідних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, не встановлені особи, причетні до вчинення злочинів, а також безпідставне затягування досудового розслідування, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження даних обставин, не вказано, які саме дії він вважає, що мали б вчинятися правоохоронними органами, проте не були вчинені, не обґрунтовано з чого саме вбачається навмисне затягування досудового розслідування.

Також суд не приймає до уваги доводи наведені в апеляційній скарзі стосовного того, що у зв`язку з перебуванням в місцях позбавлення волі не має можливості у інший спосіб, аніж покази свідків, підтвердити спричинення йому моральної шкоди зважаючи на те, що факт перебування його в установі відбування покарань не обмежує його у захисті свої прав та можливості збирати докази, в тому числі за допомоги адвоката, який представляє його інтереси.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ним обраховано розмір моральної шкоди виходячи з мінімальної заробітної плати помножено на строк досудового розслідування не свідчить про неправильність рішення суду та не може бути підставою для його скасування.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги позивача, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 09 квітня 2020 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

О.О. Панченко