Постанова

Іменем України

20 жовтня 2020 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/9719/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва

в складі судді Кушнір С.В.

від 29 квітня 2020 року

у справі №760/16864/16-ц Солом'янського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПРАТ "СК "УСГ") про стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивовано тим, що 20 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ПРАТ "СК "УСГ" укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, строком до 22.05.2017, предметом якого є страхування майнових інтересів позивача, пов`язаних із володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом - автомобілем "Ford Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_1 . Страхова сума за умовами договору становить 151 500,00 грн. За договором відповідач зобов'язався здійснити позивачу страхові виплати за умови настання страхового випадку, одним із яких є дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП).

02 червня 2016 року сталася ДТП за участю автомобіля "Ford Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_1 , про що в цей же день було повідомлено відповідача. Після отримання документів на виплату страхового відшкодування відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що застрахований автомобіль після ДТП є конструктивно загиблим, оскільки вартість застрахованого автомобіля становить 147 635,01 грн, а вартість відновлювального ремонту складає 92 044,00 грн, що перевищує 60% дійсної вартості автомобіля. У зв`язку з цим страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 39 569,93 грн.

На думку позивачки розмір визначеного страховиком відшкодування є заниженим, а автомобіль не є конструктивно загиблим, оскільки згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 12.09.2016, складеного на замовлення ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 82 062,10 грн, а ринкова вартість станом на дату ДТП - 162 988,89 грн. За таких обставин, на думку позивачки, виплата страхового відшкодування повинна здійснюватися як за пошкоджений транспортний засіб, за вирахуванням експертизи.

Позивачка, посилаючись на те, що відповідач повинен був здійснити виплату страхового відшкодування у сумі 82 062,10 грн, яка зазначена у звіті від 12.09.2016, а сплатив 39 569,93 грн за вирахуванням франшизи в сумі 820,62 грн, просила стягнути з ПрАТ "СК "УСГ" суму страхового відшкодування у розмірі 41 671,55 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивачка, діючи через свого представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з'ясування обставин справи, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, однак неправильно їх охарактеризував та дійшов невірного висновку про відмову у стягненні страхового відшкодування.

Зазначала, що страховик визнав транспортний засіб конструктивно загиблим, про що повідомив страхувальника своїм листом від 03.08.2016, а процедура виплати за конструктивно загиблий транспортний засіб є окремою та не передбачає сплати відшкодування двома частинами (80% та 20%). Водночас, в подальшому про те, що транспортний засіб вже не є конструктивно загиблим страховик ОСОБА_1 не повідомляв. За таких обставин вважала, що вбачаються маніпулятивні дії з боку відповідача щодо несплати страхового відшкодування.

Суд правильно зазначив у рішенні, що вартість відновлювального ремонту страхова компанія розрахувала на підставі Висновку судової автотоварознавчої експертизи від 26.07.2018, а не на підставі програмного забезпечення страховика, та в той же час дійшов неправильного висновку про відмову у стягненні страхового відшкодування, оскільки переплутав програмне забезпечення та висновок експертизи.

Також, як на підставу скасування рішення суду, вказувала, що відповідач доплатив страхове відшкодування, що разом складає 80% вартості від зазначеної у висновку експерта завданої шкоди після проведення за клопотанням ОСОБА_1 судової автотоварознавчої експертизи. Однак, суд не вирішив питання щодо стягнення з відповідача судових витрат, оскільки доплата страхового відшкодування відбулася під час розгляду справи.

За наведених обставин просила скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач, заперечуючи проти апеляційної скарги, подав відзив. Посилаючись на те, що наведені в апеляційній скарзі доводи є безпідставними, а рішення суду є законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених в ній, та просив задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Надіслав на адресу суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за відсутності представника ПрАТ "СК "УСГ", з урахуванням відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, враховуючи наступне.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ПрАТ "СК "УСГ" укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм і пасажирами на транспорті №28-2809-16-00055, предметом якого є страхування автомобіля "Ford Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Страхова сума за умовами договору становить 151 500,00 грн.

02 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ "СК "УСГ" із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в якій зазначила, що 02.06.2016 сталася ДТП, що має ознаки страхового випадку, за участю автомобіля "Ford Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_1 .

За замовленням ПрАТ "СК "УСГ" 30.06.2016 ТОВ "АК "Українська служба допомоги" було складено Звіт №1806 про оцінку автомобіля "Ford Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно якого вартість відновлювального ремонту даного автомобіля в результаті його пошкодження в ДТП складає 92 044,00 грн.

Згідно рахунку-фактури №9 від 20.07.2016 ремонт автомобіля "Ford Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 60 834,10 грн (з ПДВ).

На підставі страхового акту №ДККА-50950 від 15.08.2016 ПрАТ "СК "УСГ" прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 41 500,00 рн, з яких: 39 569,39 грн - перераховано на розрахунковий рахунок позивача; 1515,00 грн - безумовна франшиза; 415,07 грн - відсоток експлуатаційного зносу.

Відповідно до звіту №923 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля "Ford Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_1 , складеного 12.09.2016 Суб`єктом оціночної діяльності "ПП ОСОБА_3 " за замовленням позивача, вартість матеріального збитку станом на 23.06.2016, завданого власнику транспортного засобу, в результаті його пошкодження в ДТП, без урахування фізичного зносу, складає 82 062,10 грн, а його ринкова вартість на дату ДТП становить 162 988,89 грн.

У зв`язку з тим, що в матеріалах справи міститься два звіти про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Ford Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження при ДТП, які суперечать один одному, ухвалою суду за клопотанням позивача призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №12-2/139 від 26.07.2018, ринкова вартість автомобіля марки "Ford" модель "Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на день ДТП (02.06.2016), могла становити 122 721,53 грн; вартість відновлювального ремонту могла становити 65 136,85 грн; ринкова вартість транспортного засобу "Ford Fiesta", державний номерний знак НОМЕР_1 , в пошкодженому стані після ДТП, станом на 02.06.2016, могла становити 91 575,29 грн.

Судом також встановлено, що на підставі висновку експерта №12-2/139 від 26.07.2018 ПрАТ "СК "УСГ" розрахувало розмір страхового відшкодування, де 50897,18 грн - 80% страхового відшкодування і 12 724 грн - 20% ПДВ, що підтверджується копією Акту №ДККА-50950/1 від 23.01.2019 та розрахунком суми страхового відшкодування від 23.01.2019.

Розмір доплати до 80% страховик здійснював наступним чином: 50 897,18 грн (80% суми страхового відшкодування) = 39 569,39 грн (сума виплаченого страхового відшкодування) + 11 327,55 грн.

23 січня 2019 року ПрАТ "СК "УСГ" здійснено ОСОБА_1 доплату страхового відшкодування в сумі 11 327,55 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1507 від 23.01.2019.

З наведеного слідує, що ПрАТ "СК УСГ" здійснило ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування у сумі 50 897,18 грн, що становить 80% вартості відновлювального ремонту від суми 65 136,85 грн, визначеного у висновку експерта №12-2/139 від 26.07.2018. Також страховиком здійснено вирахування франшизи - 1% від страхової суми, що становить 1515,00 грн.

Пунктом 12.2. п. 12. ч. 2 Договору страхування передбачено, що при розрахунку вартості відновлювального ремонту на підставі програмного забезпечення страховик виплачує спочатку 80% страхового відшкодування, а решту 20% доплачує по факту документального підтвердження страхувальником здійснення таких витрат на відновлювальний ремонт.

Аналіз наведених обставин свідчить, що виплата страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику здійснюється страховиком без урахування податку на додану вартість, який повертається страхувальнику лише після надання документів про оплату запчастин/відновлювального ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. Тобто, у випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов'язання не виникають.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, належним чином оцінивши докази, надані сторонами, застосувавши норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку, що ПрАТ "СК "УСГ" вірно розраховано суму страхового відшкодування та виплачено позивачу згідно умов договору.

До того ж, суд правильно виходив з того, що здійснюючи розрахунок суми страхового відшкодування, відповідач правомірно взяв за основу висновок експерта №12-2/139 від 26.07.2018, згідно якого вартість відновлювального ремонту могла становити 65 136,85 грн.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, позивачка не зазначала доводів незгоди із висновком експерта №12-2/139 від 26.07.2018.

Отже, суд першої інстанції, на підставі доказів, поданих сторонами, що були належним чином оцінені, обґрунтовано виходив з того, що відсутні підстави для стягнення невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 20% від вартості відновлювального ремонту, що становить ПДВ.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції, переплутавши програмне забезпечення та висновок експерта, дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні страхового відшкодування.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, суд зазначив, що висновок експерта виконаний, в тому числі на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092,зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395, із змінами, внесеними наказами Міністерства юстиції України №137/5/2732 від 08.12.2004 та №1335/5/1159 від 24.07.2009 (далі - Методика).

Відповідно до п. 8.5.9 Методики кількість та вартість необхідних для ремонту матеріалів визначається за інформацією довідкової літератури та комп`ютерних програм, розроблених за даними виробника КТЗ або за даними виробника лакофарбових (основних) і допоміжних матеріалів (додаток 8).

В п. 8.5.10 Методики визначено, що дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 8, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників.

Згідно з п. 59 додатку 8 Методики комп`ютерні програми для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробника «Audatex М21», «А udatex М95».

Отже, висновок експерта було складено за допомогою комп`ютерної програми «Audatex».

Таким чином, твердження скаржника з приводу того, що суд першої інстанції переплутав програмне забезпечення та висновок експерта, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні страхового відшкодування,не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги, що страховик не повідомляв ОСОБА_1 про те, що автомобіль вже не є конструктивно загиблим, що на думку останньої, свідчить про маніпулятивні дії з боку відповідача щодо виплати страхового відшкодування, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки неповідомлення страхувальника страховиком про те, що він вже не вважає автомобіль конструктивно загиблим на правильність ухваленого судом рішення не впливають. Більш того, як вбачається з матеріалів справи, з відсутністю конструктивної загибелі автомобіля позивача відповідач погодився, про що зазначив у своїх поясненнях (т. 1, а.с. 221-222).

Щодо доводів апеляційної скарги, що суд не вирішив питання про стягнення з відповідача судових витрат, з огляду на те, що доплата страхового відшкодування відбулася під час розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову, то з урахуванням положень ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для покладення судових витрат на відповідача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення без змін, а скарги без задоволення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 200,00 грн); справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2020 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай