Справа № 404/8207/19
Провадження № 2/390/279/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2020 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Пасічника Д.І.,

при секретарі - Пікущій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10000 грн. та матеріальну шкоду для ремонту автомобіля BYD F-3, державний номерний знак НОМЕР_1 в сумі 10000 грн., а також стягнути з відповідача на користь держави всі судові витрати пов`язані із розглядом даної цивільної справи.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідач 13.06.2019 року о 22.49 хвилин, згідно протоколу Серія НОМЕР_2 від 13.06.2019 року, керуючи транспортним засобом ГАЗ 33021, державний номерний знак НОМЕР_3 , в м. Кропивницький по вул. Кропивницького, 158/32, виїхав на регульоване перехрестя з вул. Покровська на заборонений (червоний) сигнал світофора та скоїв зіткнення з автомобілем BYD F-3, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 рухаючись по вул. Покровська на зелений сигнал світлофора. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.07.2019 року ОСОБА_1 , вважається потерпілим у даному ДТП, визнано винним відповідача в скоєнні ДТП та стягнуто штраф та судовий збір. За наслідком ДТП із травмою голови, інших частин тіла ОСОБА_1 доставлено до Кіровоградської обласної лікарні для проходження лікування, за наслідком лікування останній був вимушений звільнитися з роботи менеджера ТОВ «Стойтранзит» з 26.06.2019 року за згодою сторін. Внаслідок неправомірних дій відповідача автомобіль позивача отримав значні пошкодження, які у серпні 2019 року разом з відповідачем добровільно оцінили в сумі 10000 грн., та 10000 грн. на лікування ОСОБА_1 внаслідок ДТП, які ОСОБА_2 повинен до 01.10.2019 року сплатити готівкою на руки. Відповідач дані вимоги виконувати відмовився.

Позивач в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду даної справи були повідомлені належним чином, відповідно до чинного законодавства. Представник відповідача подав до суду заяву в якій просить розглянути справу без їх участі. Також надав до суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з наступних підстав. Відповідач зазначив, що викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності, так як ні про які виплати з позивачем вони не домовлялись, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «УАСК АСКА», що підтверджується Полісом № АМ/6502356 від 07.09.2018 року, строк дії якого з 09.09.2018 року до 08.09.2019 року, тобто обов`язок відшкодувати шкоду ОСОБА_1 покладається на страхову компанію. ПрАТ «УАСК АСКА» перерахувала ОСОБА_3 39 130. 29 грн. за Полісом АМ/6502356 від 07.09 2019 року за пошкодження транспортного засобу BYD-F3, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску НОМЕР_4 , що підтверджується страховим актом №F-5145/1 від 13 жовтня 2019 року та платіжним дорученням від 22 жовтня 2019 року. Щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованою вимогою , так як позивачем є ОСОБА_1 , а моральна шкода завдана невідомій жінці, жодного допустимого доказу того, що їй було спричинено відповідачем моральну шкоду у даній цивільній справі не доведено.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.07.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

Відповідно до Консультативного Висновку спеціаліста КНП «КОЛ КОР», ОСОБА_1 поставлений діагноз: струс головного мозку, забій м`яких тканин.

Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ № 6502356 від 07.09.2018 року, транспортний засіб ГАЗ 33021-СПГ, державний номерний знак НОМЕР_3 , застрахований за договором (полісом) на період з 09.09.2018 року по 08.09.2019 року.

Відповідно до Страхового Акту № F-5145/1 від 13 жовтня 2019 року. потерпілій ОСОБА_3 , ПрАТ «УАСК АСКА» на підставі страхового полісу ОСОБА_2 АМ-6502356 від 07.09.2018 року було виплачено страхове відшкодування у розмірі 39 130, 29 грн.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1) ч.2 згаданої статті встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АМ № 6502356 від 07.09.2018 року, матеріальну шкоду, за пошкодження автомобіля ГАЗ 33021-СПГ, державний номерний знак НОМЕР_3 було відшкодовано.

Також позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10000 грн., посилаючись на те, що дану суму він витратив на своє лікування за наслідком ДТП.

Згідно з ч. 1, ч.3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України в п.4 своєї постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Отже, спричинення моральної шкоди позивачу, яку він оцінює у 10000 грн. не знайшло свого підтвердження, оскільки судом не встановлення факту спричинення шкоди позивачу, що полягає у душевних стражданнях, а позивачем не надано достатнього підтвердження того, чим підтверджується факт заподіяння відповідачем моральних страждань або втрат немайнового характеру, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в даній частині не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, врахувавши позиції сторін по справі, суд не вбачає підстав для задоволення даного позову.

Судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-268, 280 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1681 грн. 60 коп. на користь держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області Д.І. Пасічник