Справа № 226/783/20
Справа № 226/783/20
Провадження № 2/226/389/2020
і м е н е м У к р а ї н и
04 червня 2020 року м. Мирноград
Димитровський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Коваленко Т.О.,
за участі секретаря Ковальової І.О.,
учасники цивільного процесу:
позивач (представник не з`явився),
відповідач ОСОБА_1 (не з`явилась),
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,
Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилися. Згідно заяви позивача він просить суд розглянути справу за відсутності його представника. Від відповідача надійшла заява відповідно до якої вона просить суд розглянути справу за її відсутності, з позовом не погодилась, просила суд застосувати строк позовної давності.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13.11.2012 року між ПАТ «Ощадбанк» та відповідачем був укладений договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № НОМЕР_1 (а.с. 32).
Крім цього, між сторонами був укладений додатковий договір №1, за яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 9100 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних, ставки за несанкціонованим овердрафтом 35% річних за користування кредитом, що підтверджується відповідними договорами, заявою на встановлення кредиту по рахунку, повідомленням про умови кредитування, випискою по рахунку, а також розрахунком заборгованості (а.с.4-11,12-29,7,31,33,36).
Відповідачем було подано заяву про встанволення кредиту 23.02.2015 року, що підвтерджується її особистим підписом (а.с. 31).
Відповідно до повідомлення про умови кредитування від 23.02.2015 року, з яким під особистий підпис була ознайомлена відповідач, максимальний строк кредитування, який не перечить строку дії картки, встановлений 36 місяців (а.с. 36). Щодо строку дії картки позивачем суду надано розписку про отримання платіжної картки № НОМЕР_2 13.11.2012 року (а.с.35) та з розрахунку заборгованості за основним боргом, процентами, комісіє., пенею, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобовязання станом на 10.03.2020 року вбачається термін дії цієї банківської платіжної картки - листопад 2016 року (а.с.4).
Своїм підписом в основному та додатковому договорах відповідач підтвердила укладання договірних відносин між нею і позивачем та про досягнення між ними згоди за всіма умовами договору.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтями 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і згідно положень ст.599 цього Кодексу припиняються у зв`язку з їх виконанням.
Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики.
Відповідно до п.4.4 договору відповідач зобов`язався сплачувати за кредитом всі платежі на підставі звіту (виписки) по рахунку не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з договором. Банк залишає за собою право відмовитися від надання клієнту передбаченого договором кредиту частково або в повному обсязі у разі наявності обставин, які явно свідчать про те, що наданий клієнту кредит своєчасно не буде повернений.
Згідно умов п.4.6 договору, при виникненні простроченої заборгованості за рахунком та кредитом, її непогашення у строки, визначені правилами, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості Банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами тощо.
Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, за якою боржник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, неповерненням кредиту, несплатою процентів відповідач в односторонньому порядку порушив зобов`язання, що витікають з умов кредитного договору, що є неприпустимим і тягне за собою встановлену законом відповідальність.
Від відповідача суду надійшло клопотання, у якому вона просить суд застосувати строк позовної давності по справі, оскільки відповідно до ст. 257 ЦПК України, загальний строк позовної давності встановлений тривалістю три роки. Останій рух коштів за кредитним договором № 1128453 від 13.11.2012 року був 21.06.2016 року.
Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Окрім цього, ч.1 ст.259 зазначеного Кодексу передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Оскільки судом не встановлено факту укладення сторонами договору про збільшення позовної давності, суд вважає, що до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність у 3 роки.
Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1 та 5 ст.261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Аналізуючи умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, що відповідає строку дії картки, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повернення кредиту, тобто строку дії картки (ст.261 ЦК України). При цьому суд враховує постанову ВСУ від 17.09.2014р. № 6-95цс14.
Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява разом з додатками надійшла до суду 20.03.2020 р., тому суд саме з цієї дати обраховує строк позовної давності.
Відповідачка згідно умов повідомлення про умови кредитування, додаткового договору № 1 до договору № 1128453 від 23.02.2015 р. (до цього між сторонами існували інші умови надання банківських послуг), мала кредитну картку, яка має термін дії по останній день листопада 2016 р. Таким чином суд вважає, що позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом, оскільки строк позовної давності щодо його вимог закінчився 30.11.2019 р., у зв`язку з чим у задоволенні вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 слід відмовити.
На підставі ст.ст.526, 527, 530, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -
Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Донецького апеляційного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Щодо строків, визначених в цьому рішенні, застосовуються положення пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Суддя Т.О. Коваленко