Справа № 350/1586/20
Номер провадження 2/350/576/2020
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2020 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючої судді Калиній Г.В.
секретаря судового засідання Юречко Т.Б.
з участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Родікава І.С.
відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Гутник П.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,
Ухвалою судді Рожнятівського районного суд від 25 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, пояснив, що на даний час ніде не працює, однак сплачує на утримання дочки аліменти у визначеному розмірі згідно рішення суду. Вважає, що цих коштів цілком достатньо для задоволення потреб дитини та забезпечення нормальних умов її життя та розвитку. Якби позивачка йому повідомила, він би сам купив необхідні ліки для лікування шкіри дитині, оскільки крім аліментів він неодноразово надавав додаткові кошти позивачці на придбання необхідних речей. Просить у задоволенні позову відмовити.
Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти в розмірі 1400 гривень щомісячно до досягнення повноліття, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дитини, про шлюб та про розірвання шлюбу (а. с. 4, 8, 9) та копією виконавчого листа, виданого 26 листопада 2018 року на підставі рішення Рожнятівського районного суду від 25 жовтня 2018 року (а. с. 10).
Протягом 2019-2020 років дочка сторін ОСОБА_3 неодноразово обстежувалася та проходила медикаментозне лікування, у зв`язку з чим позивачка придбала медичні препарати на загальну суму 7589 гривень, в тому числі і витрати на лікування пошкодження зв`язок лівого гомілково - ступеневого суглоба, що підтверджується копіями листків спостережень з медичного паспорта дитини (а. с. 5-7), копією довідки, виданої лікарем травматологічного пункту КНП «ІФОДКЛ ІФ ОР» (а. с. 13) та копіями квитанцій та фіскальних чеків (а. с. 13-16).
Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Отже разом з аліментами на утримання дитини, батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Ч. 2 ст. 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до статей 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.
Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними доказами. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.
Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
У пункті 18 цієї постанови зазначено, що передбачені ст. 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат.
Позивачка просить стягнути з відповідача як додаткові витрати, кошти витрачені за період 2019-2020 років на лікування та медичне обстеження дочки, пов`язане з хворобою сухою стрептодермією шкіри обличчя та у зв`язку з пошкодженням гомілко-ступеневого суглоба в розмірі 7589 гривень. Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме хворобою доньки, а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, суд визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості цих додаткових витрат.
З цих же підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути половину фактично понесених витрат на стоматологічне лікування дитини. В позовній заяві позивачка вказала, що витратила на стоматологічне лікування дочки 6100 гривень. Однак до матеріалів справи позивачкою надані квитанції АТ «ОщадБанк» на загальну суму 186 гривень № 5 від 27 лютого 2020 року та № 16 від 16 січня 2020 року (а. с. 17). Інші докази, на підтвердження витрат, понесених на стоматологічне лікування дочки сторін у матеріалах справи відсутні. Тому з відповідача слід стягнути половину фактично понесених та підтверджених доказами витрат на стоматологічне лікування дочки , що становить 93 гривні.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідач є працездатним, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, тому суд приходить до висновку, що він має матеріальну можливість приймати участь у наданні додаткової матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки.
Позивачка не довела, що за своїм матеріальним становищем відповідач може нести додаткові витрати на дитину в повному обсязі самостійно. Крім того, позивачкою не надано будь-яких доказів, на підтвердження додаткових витрат на репетиторство, тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити.
Також суд важчає, що позивачці слід відмовити у задоволенні позовних вимог, що стосуються стягнення витрат в сумі 9800 гривень на придбання для доньки одягу та взуття, оскільки такі витрати не є додатковими і розумінні ст. 185 СК України, та повинні покриватися коштами, що стягуються з відповідача як аліменти на утримання дитини.
Таким чином, з відповідача на користь позивачки слід стягнути половину фактично понесених додаткових витрат на дитину, які складаються з коштів, витрачених за період 2019-2020 років на лікування та медичне обстеження дочки, пов`язане з хворобою сухою стрептодермією шкіри обличчя та у зв`язку з пошкодженням гомілко-ступеневого суглоба в розмірі 7589 гривень та витрат на стоматологічне лікування дитини в сумі 186 гривень, що становить: (7589+186) : 2 = 3887 гривень 50 копійок.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Позивачка просить допустити рішення суду до негайного виконання. Однак, з положень ст. 430 ЦПК України, вбачається, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Враховуючи, що предметом даного спору є стягнення додаткових витрат на дитину, а не стягнення аліментів, суд вважає дану вимогу безпідставною.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
Позивачка відповідно до закону не звільнена від сплати судового збору, але при подачі позову такий не сплатила. Враховуючи, що її позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне судовий з бір у доход держави стягнути із сторін порівну.
Керуючись статтями 259, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , половину фактично понесених додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 3887 гривень 50 копійок.
У задоволення решти позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 та з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , у доход держави судовий збір у розмірі по 420 гривень 40 копійок з кожного.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Калиній