01 жовтня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Рибалко Н.І.,
за участі секретаря судового засідання Шак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б, цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
14.10.2017 ПАТ «ОТП БАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.10.2005 між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір № ML-201/070/2005. Позивач здійснив видачу кредитних коштів позичальнику в розмірі 44 000,00 доларів США. Датою остаточного повернення кредиту сторони погодили 20.10.2025. 20.10.2005 між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП БАНК» та відповідачем ОСОБА_2 , було укладено договір поруки, за яким вона зобов`язалась відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх зобов`язань. Однак, відповідач ОСОБА_1 умови договору виконував не належним чином, внаслідок чого заборгованість за кредитом станом на 31.08.2017 становить 44 272,23 доларів США, яка складається з наступного: 34 121,44 доларів США сума заборгованості за тілом кредиту, 10 150,79 доларів США сума заборгованості за нарахованими відсотками. Просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості в загальному розмірі 44 272,23 доларів США та судові витрати в розмірі 16 986,95 грн.
Відповідач ОСОБА_1 із позовними вимогами АТ «ОТП БАНК» не погодився, 16.02.2018 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є незаконним та необґрунтованими, сума боргу не підтверджена первинними бухгалтерськими документами, а позивач не мав права видавати кредит в іноземній валюті. Також посилається не недоведеність правонаступництва ПАТ «ОТП БАНК» за АКБ «Райффайзенбанк Україна». Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Інших заяв по суті справи не надходило.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись судом належним чином шляхом надіслання повісток рекомендованими листами із повідомленнями за адресою, зазначеною у позовній заяві. Проте, конверти із поштовими відправленнями судових повісток повернулись на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній».
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
За вимогами п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
Оскільки судові повістки надсилались відповідачам за адресами, зазначеними в позовній заяві, та враховуючи, що відповідачі не повідомили суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останні були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.
Причини неявки у судове засідання відповідачі не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надавали.
З урахуванням викладених обставин, судом в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання).
Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.
20.10.2005 між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № МL-201/070/2005 (далі Кредитний договір).
Відповідно до Статуту АТ «ОТП Банк» (погодженого Національним Банком України 18.06.2009, реєстровий № 273, державну реєстрацію змін до установчих документів проведено Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією 30.06.2009) Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк», згідно з рішенням Загальних Зборів Акціонерів Протокол № 53 від 23.04.2009 змінив назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (скорочена назва АТ «ОТП Банк»), а Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке своєю чергою, є правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна».
Отже, правонаступництво АТ «ОТП Банк» за АКБ «Райффайзенбанк Україна» є доведеним.
Банк здійснив видачу кредитних коштів позичальнику в сумі 44 000,00 доларів США шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника.
Відповідно до п. 1.1 Частини № 2 Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит в розмірі та валюті, що визначений в Частині № 1 цього Договору, а Позичальник приймає Кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання, як це вказано у цьому Договорі.
Згідно з п. 3 Частини № 1 Кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі плаваючої процентної ставки, що становить 6,5% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів (далі FIDR).
Відповідно до п. 1.5.1 Частини № 2 Кредитного договору погашення відповідних частин Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок.
Датою остаточного повернення Кредиту сторони визначили 20.10.2025.
Однак, у зв`язку з невиконанням Позичальником умов Кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, на підставі п. 1.9 Кредитного договору, Банком було здійснено вимогу про дострокове виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитом в повному обсязі, що відповідає закону та умовам Договору.
Так, на адресу позичальника було направлено досудову вимогу № 200-12-4-7/883 від 01.09.2017 про погашення заборгованості за Кредитним договором в строк не пізніше 30 календарних днів (т. 1 а.с. 4, 6).
Відповідно до розрахунку, складеного позивачем, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитом станом на 31.08.2017 становить 44 272,23 доларів США, яка складається з наступного: 34 121,44 доларів США сума заборгованості за тілом кредиту, 10 150,79 доларів США сума заборгованості за нарахованими відсотками.
Крім цього, в якості забезпечення кредиту 20.05.2005 між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_2 , було укладено Договір поруки № CGML-201/070/2005, за яким відповідач ОСОБА_2 зобов`язалася відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання Позичальником Боргових зобов`язань за Кредитним договором у повному обсязі таких зобов`язань.
Відповідно до п. 1.2 зазначеного договору поруки, Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, а Банк може звернутися з вимогою про виконання Боргових зобов`язань як до Боржника так і до Поручителя, чи до обох одночасно.
На адресу відповідача ОСОБА_2 було направлено досудову вимогу № 200-12-4-7/882 від 01.09.2017 про дострокове погашення кредитної заборгованості (т. 1 а.с. 5, 6).
Судом встановлено, що врегулювати спір в позасудовому порядку не виявилось можливим.
Також судом встановлено, що до Кредитного договору № МL-201/070/2005 було укладено ряд додаткових договорів від 20.10.2005 № 1, від 20.10.2005 № 3, від 20.05.2009 № 1, від 20.10.2005 № 2, в яких сторони внесли зміни та доповнення до основного договору.
У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк.
Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.
На порушення норм закону та умов договору відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, кредит та проценти за користування кредитом, не повернув, у зв`язку із чим в позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим цим договором правових наслідків його неналежного виконання.
При цьому, суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач ОСОБА_1 , заперечуючи проти позовних вимог, не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості за тілом кредиту та процентами, не спростував наданий позивачем розрахунок.
Як передбачено статтею 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Відповідно до частин першої та другої статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Отже, в даному випадку, оскільки на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки, то вона несе солідарну відповідальність за невиконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № МL-201/070/2005.
Також судом враховується, що Велика Палата Верховного суду, розглянувши справу № 373/2054/16, дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Так, у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.
Також, при оцінці аргументів та доводів сторін суд керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03). В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що інші доводи позову, заперечень відповідача ОСОБА_1 проти нього, за вищевказаних обставин не мають суттєвого значення для вирішення спору та не потребують детальної відповіді на кожен з них.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що задовольняє позов у повному обсязі.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 16 986,95 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 7682, 89, 141, 263265, 280283 ЦПК України, суд
Позов акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «ОТП БАНК» заборгованість за кредитним договором від 20.10.2005 № ML-201/070/2005 в розмірі 44 272 (сорок чотири тисячі двісті сімдесят два) долари 23 центи США, а також витрати зі сплаті судового збору у розмірі 16 986 (шістнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 95 коп.
Копію заочного рішення не пізніше двох днів з дня його складання надіслати відповідачам рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Відповідач-1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідач-2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Дата складання повного тексту рішення 09.10.2020 року
Суддя Н.І. Рибалко