Справа № 487/8723/19
Провадження № 2/487/858/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2020 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою в якій просить суд розірвати договір довічного утримання укладений 23 січня 2003 року (серія НОМЕР_1 236041) між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_2 , з іншого боку, посвідчений державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Євтушенко А.М. Визнати за ОСОБА_1 право власності на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та зняти заборону на відчуження, накладену згідно договору довічного утримання.

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло належала квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Через потребу у сторонньому догляді «23» січня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з однієї сторони, та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання. Договір посвідчено державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Євтушенко А.М., за реєстровим номером №1-92.

Відповідно до умов Договору Відповідач зобов`язався довічно утримувати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , забезпечувати їх харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою. Замість цього ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , надають Відповідачу у власність квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги) визначено сторонами у розмірі 30 (тридцять) грн., щомісячно кожному від відчужувачу.

Чоловік Позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Однак фактично Відповідач порушує п.6 Договору, не виконує належним чином свої зобов`язання, адже перестав забезпечувати Позивача харчуванням та доглядом. Позивач за свої кошти забезпечує себе ліками, продуктами харчування та оплачує комунальні послуги.

В судове засідання сторони не з`явились, подали заяви в яких просили справу слухати у їх відсутності.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 січня 2003 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_2 , з іншого боку уклали договір довічного утримання (догляду), який був посвідчений державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Євтушенко А.М.. Згідно з умовами договору Відповідач зобов`язався довічно утримувати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , забезпечувати їх харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою. Замість цього ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , надають Відповідачу у власність квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги) визначено сторонами у розмірі 30 (тридцять) грн., щомісячно кожному від відчужувачу.

Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334цього Кодексу (ст. 748 ЦК України).

У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду).

Набувач може бути зобов`язаний забезпечити відчужувача або третю особу житлом у будинку (квартирі), який йому переданий за договором довічного утримання (догляду).

Матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом (ст.ст. 749-751 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню (ч. 1 ст. 756 ЦК України).

За встановлених обставин суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також підлягають стягненню 768,40 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання (серія НОМЕР_3 ) укладений 23 січня 2003 року в м. Миколаєві між між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_2 , з іншого боку, посвідчений державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Євтушенко А.М.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та зняти заборону на відчуження, накладену згідно договору довічного утримання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідно до положень п. 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» ЦПК України, в редакції Закону України від 30.03.2020 року, №540-ІХ, який набрав чинності 02.04.2020 року, рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, але не пізніше закінчення строку дії карантину.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін