Справа №485/668/20
Провадження № 2-з/485/7/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання - Семенака А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

встановив:

28 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, відповідачами зазначила Головне управління Держгеокадастру Миколаївської області, ОСОБА_2 , Снігурівську міську раду Миколаївської області, з вимогами про визнання права довічного успадкованого володіння земельною ділянкою у порядку спадкування та просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий №:35:000:0059, заборони будь-яким особам, у тому числі ОСОБА_2 , вчиняти дії щодо вилучення, розпорядження, наданою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у довічне успадковане володіння для ведення селянського господарства земельною ділянкою площею 50га в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району по КСП "Інгулець".

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява розглядалась без повідомлення учасників справи.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, підставою забезпечення позову є можливість ускладнення чи неможливість у майбутньому виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Способи забезпечення позову, які передбачені ч. 1 ст. 150 ЦПК, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення; перелік таких способів не є вичерпним. Отже, забезпечення позову є сукупністю процесуальних дій, які гарантують позивачу виконання рішення суду в разі задоволення його позову та обмежують, насамперед, права відповідача на розпорядження спірним майном на час розгляду справи та виконання такого рішення.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя), з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 2 грудня 2006 року).

При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність, та брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

До видів забезпечення позову законом віднесено, зокрема, накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України), а також заборону вчиняти певні дії (п.п. 2,4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Під арештом майна слід розуміти заборону розпорядження цим майном, а в певних випадках - і користування ним.

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Так, з доданих до заяви про забезпечення позову матеріалів, вбачається, що згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 02 грудня 2019 року № 10722/0/14-19, припинено право довічного успадкованого володіння землею державної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 50га, надане ОСОБА_3 , посвідчене державним актом на право довічного успадковуваного володіння землею, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 8, розташовану в межах території Новавасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області; земельну ділянку віднесено до земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області.

Вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :35:000:000:0033.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Заявниця ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого, оскільки перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі та на час його смерті проживала разом з ним за однією адресою.

Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 01 червня 2020 року, інформація про земельну ділянку № :35:000:000:0033 відсутня..

Як слідує з інформації ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 17 березня 2020 року відбувся поділ спірної земельної ділянки на окремі земельні ділянки площею 1,9га кожна за кадастровими номерами:

:35:000:000:0034; :35:000:000:0035; :35:000:000:0036; :35:000:000:0037; :35:000:000:0038; :35:000:000:0039; :35:000:000:0040; :35:000:000:0041; :35:000:000:0042; :35:000:000:0043; :35:000:000:0044; :35:000:000:0045; :35:000:000:0046; :35:000:000:0047; :35:000:000:0048; :35:000:000:0049; :35:000:000:0050; :35:000:000:0051; :35:000:000:0052; :35:000:000:0053; :35:000:000:0054; :35:000:000:0055; :35:000:000:0056; :35:000:000:0057; :35:000:000:0058, які були передані 25 приватним особам у приватну власність, після чого продані ними ОСОБА_2 .

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом 01 червня 2020 року власником зазначених земельних ділянок є ОСОБА_2 .

За даними публічної кадастрової карти України, інформація щодо частини зазначених земельних ділянок вилучена, натомість замість них значиться земельна ділянка кадастровий номер :35:000:000:0059, яка за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 01 червня 2020 року не пройшла реєстрації. При цьому, даних про зміну власника вилучених земельних ділянок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не має.

За такого, враховуючи, що заявник має намір подати позов, предметом якого є правовідносини щодо набуття права на вказану землю, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає до задоволення, але частково.

Відсутність обтяжень спірної нерухомості не перешкоджатиме подальшій зміні речових прав на землю, що може стати дійсною перешкодою у ефективному захисті та поновленні прав, якщо факт їх порушення буде встановлений судом при вирішенні спору.

Необхідність збереження правового статусу та стану спірної ділянки, відповідає умовам вжиття заходів забезпечення позову та може бути забезпечена тимчасовою забороною розпорядження спірним майном. Такий спосіб забезпечення позову відповідає підставам, зазначеним заявником у заяві та не обмежує права користування земельною ділянкою її теперішнім власником в існуючих розмірах за їх цільовим призначенням.

Щодо зустрічного забезпечення, суд не вбачає підстав для його застосування, оскільки судом не встановлено обставин, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 149-154, 258 -260 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :35:000:0059, шляхом заборони будь-яким особам її відчуження.

В іншій частині заявлених вимог про забезпечення позову відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 Снігурівський район АДРЕСА_3 , 57372, РНОКПП НОМЕР_1 ;

Боржники: Головне управління Держгеокадастру Миколаївської області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ;

ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Снігурівська міська рада Миколаївської області, вул. Жовтнева, 124, м. Снігурівка, Миколаївська область, 57301, .

Копію ухвали для виконання направити державному реєстратору Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області.

Ухвала підлягає негайному виконанню і може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення через Снігурівський районний суд Миколаївської області, з урахуванням пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Дата складання ухвали 01.06.2020.

Суддя