Головуючий у суді першої інстанції: Маценко Н.П.
У Х В А Л А

4 червня 2020 року місто Київ

справа №361/951/14-Ц

провадження №22-ц/824/8973/2020

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Шкоріної О.І., вирішуючи питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 травня 2014 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з такою ухвалою, 19 травня 2020 року ОСОБА_1 , через засоби поштового зв`язку, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу першої інстанції скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Одночасно, з апеляційною скаргою, подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому просила поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 травня 2014 року, посилаючись на те, що такий пропущений з поважних причин.

В обґрунтування поважності причин зазначає, що про існування оскаржуваної ухвали вона дізналась лише 14 травня 2020 року від адвоката Біліченка В.В., який отримав її копію на підставі поданої ним заяви. До 14 травня 2020 року не вона, ні її попередній представник ОСОБА_2 копію ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 травня 2014 року не отримували. Вона не була повідомлена про розгляд справи призначений на 7 травня 2014 року. Матеріали справи не містять будь-якого підтвердження про належне повідомлення її та адвоката Сподар А.В. про судове засідання у справі, яке мало відбутися 7 травня 2014 року.

Посилаючись на зазначені обставини, просила поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Броварського міськрайонного суду Києвської області від 7 травня 2014 року.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що підстави для відкриття апеляційного провадження у справі відсутні, виходячи з наступного.

Справа №2/361/790/14ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус КМНО Паракуда І.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знищена за закінченням терміну зберігання відповідно до акту №7 від 21 лютого 2018 року про вилучення справ /документів/, що не підлягають зберіганню. В архіві суду зберігається оригінал ухвали від 7 травня 2014 року, що підтверджується архівною довідкою Броварського міськрайонного суду Київської області /а.с.8/.

З тексту ухвали Броварського міськрайонного суду Києвської області від 7 травня 2014 року вбачається, що 7 травня 2014 року належним чином повідомлений позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не направили /а.с.12/.

7 травня 2014 року Броварським міськрайонним судом Києвської області постановлено ухвалу, текст якої оприлюднений в Єдиному Державному реєстрі судових рішень - 15 травня 2014 року.

19 травня 2020 року ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу Броварського міськрайонного суду Києвської області від 7 травня 2014 року /а.с. 1-6/, тобто після спливу більше одного року з дня складання повного тексту судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Загальновизнане положення про дію цивільних процесуальних норм у часі передбачає, що незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо при цьому не завдається шкоди самій суті права і переслідується легітимна мета за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами вимоги щодо строків оскарження судових рішень.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм в тому числі і процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначав, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства, які призначені для належного відправлення правосуддя та забезпечення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України (заява № 19164/04) від 21 жовтня 2010 року, пункт 47).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) 03 квітня 2008 року, вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

Оскільки, з дня складання повного тексту ухвали районного суду минуло більше одного року, про розгляд справи районним судом відповідачу та його представнику було відомо, доказів на підтвердження виникнення обставин непереборної сили, що стали перешкодою для подання апеляційної скарги, апелянтом не надано, тому наявні передбачені ч. 2 ст. 358 ЦПК України підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Посилання апелянта на неотримання копії судового рішення не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки, виходячи з положень ч.2 ст. 358 ЦПК України, зазначена обставина не є підставою для поновлення строку.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 358 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: О.І. Шкоріна