Справа № 545/594/20
Провадження № 2/545/493/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2020 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: Стрюк Л.І.

з участю секретаря: Артеменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 04.02.2012 року по 03.04.2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є ОСОБА_2 . Посилаючись на те, що відповідач не займається вихованням сина та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо нього.

Відповідач у відзиві на позов заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1 просила не втручатись у духовний та емоційний стан розвитку сина, оскільки зареєструвала шлюб з іншим чоловіком та виїхала за межі області, не повідомивши про місце знаходження дитини. Зазначав, що тривалий час щомісяця перераховував на банківську картку позивача кошти на утримання сина.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, попередньо представник надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 - його матір`ю. Згідно з довідкою Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №33 Чернігівської міської ради Чернігівської області від 26.02.2020 року №01-24/59 ОСОБА_2 контакту з учителями школи не підтримує, батьківські збори не відвідує.

Відповідно до повідомлення Полтавського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 09.09.2020 року заборгованість по виконавчому провадженню №60824823 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 відсутня; на депозитний рахунок відділу 04.09.2020 року надійшли кошти в сумі 13344,82 грн., які 08.09.2020 року перераховані стягувачу(а.с.146).

Згідно з висновком №01-18/452 від 07.10.2020 року служба у справах дітей райдержадміністрації вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Враховуючи вимоги статті 51 Конституції України, статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, статей 7, 155 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про позбавлення батьківських прав щодо дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини, та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду.

Суд бере до уваги те, що відповідач у цій справі подав відзив на позов, у якому заперечував проти позбавлення батьківських прав, та сплатив заборгованість по аліментах і цей факт може свідчити про його інтерес до дитини.

Позивачем не доведено фактів свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, а також того, що позбавлення його батьківських прав забезпечуватиме найкращі інтереси дитини.

Посилання позивача на існування заборгованості по аліментах та невідвідування відповідачем навчального закладу дитини повною мірою не може свідчити про ухилення батька від виконання своїх обов`язків.

З урахуванням того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, та беручи до уваги висновок служби у справах дітей про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк