Справа № 445/2171/19
провадження № 2/445/127/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року Золочівський районний суд Львівської області

у складі судді Сивака В.М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочів у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на неповнолітнього сина,

встановив :

ОСОБА_1 звернулася до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_3 у якому просить стягнути з останнього на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 9598,55 грн. та додаткові витрати на неповнолітнього сина в розмірі 4925 грн.

У обґрунтування позову посилалася на те, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 01.11.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Крім цього рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 01.11.2016 року вирішено стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі по 700 грн., який підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.06.2016 року. Однак станом на 25.11.2019 року утворилась заборгованість по аліментам в розмірі 9598,55 грн. Крім цього, позивачем були понесені додаткові витрати у зв`язку з розвитком здібностей ОСОБА_4 , а саме відвідування ним навчальної програми "Зірка Лева" за період з 29.10.2019 року по 29.07.2020 року, у розмірі 9850 грн. Тому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 половину вартості понесених нею додаткових витрат.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві та просили позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 , у судовому засіданні 12.03.2020 року позов ОСОБА_1 визнав частково, погодився сплати останній додаткові витрати у розмірі 4925 грн. Крім цього надав суду довідку про відсутність заборгованості від 08.01.2020 року № 15 та копію квитанції.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 , дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно рішення Золочівського районного суду Львівської області від 01.11.2016 року вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та повернуто останній її дошлюбне прізвище " ОСОБА_1 ".

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 01.11.2016 року вирішено стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі по 700 грн., який підлягає індексації відповідно до закону, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, в користь ОСОБА_1

Відповідно до повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 31.10.2019 року, станом на 31.10.2019 року у ОСОБА_3 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 31.10.2019 року за період з 01.07.2019 року по 31.10.2019 року становить 7139,05 грн. Станом на 25.11.2019 року утворилась заборгованість по аліментах, в розмірі - 9598,55 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах від липня 2016 року по 25.11.2019 року.

Нормами ч. 1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного суду, викладеного у справі №572/1762/15-ц, пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліментів.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до постанови від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц Великої Палати Верховного Суду України правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

р = (А1 х 1% х Q1) + (А2 х 1% х Q2) + (Аn х 1% х Qn), де:

р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову);

А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

Аn- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову;

Qп- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця.

За таких обставин судом виявлено порушене право позивача по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини, яке підлягає захисту, що є підставою для стягнення з відповідача (боржника) неустойки по заборгованості за прострочення сплати аліментів згідно ч. 1 ст. 196 СК України в розмірі 100 % заборгованості, яка визначена саме на дату пред`явлення заборгованості та складає 9598,55 грн.

Щодо наданої відповідачем довідки про відсутність заборгованості від 08.01.2020 року № 15 та копії квитанції від 08.01.2020 року суд зазначає наступне. Згідно копії квитанції ОСОБА_3 сплачено 7320 грн, а з довідки від 08.01.2020 року № 15 вказано, що боржником сплачено заборгованість по аліментах на депозитний рахунок відділу в розмірі 7216,05 грн. Крім цього у даній довідці зазначено, що даний факт підтверджується квитанцією від 08.01.2019 року, а долучена копія квитанції відповідачем від 08.01.2020 року. Суд не бере до уваги долучені відповідачем докази у зв`язку з вищевказаними неточностями.

Частиною 1 ст. 185 Сімейного кодексу України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Згідно ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, позивачем ОСОБА_1 були понесені додаткові витрати у зв`язку з розвитком здібностей ОСОБА_4 , а саме відвідування ним навчальної програми "Зірка Лева", за період з 29.10.2019 року до 29.07.2020 року, у розмірі 9580,00, що підтверджується копією заяви № Д3277 від 22.10.2019 року та копією квитанції.

За наведеного, позов в частині стягнення додаткових витрат на дитину підлягає до задоволення в сумі 4925,00 грн., а саме половину від вартості, виходячи із рівності обов`язку батьків утримувати дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що позивач на підставі п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про оплату додаткових витрат на дитину та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів і позов задовольняється повністю, судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Крім цього вирішуючи питання стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн., що підтверджується квитанціями від 26.12.2019 року, 29.01.2020 року, 28.02.2020 року та актом приймання-передачі виконаної роботи згідно угоди № 19/22 від 12.11.2019 року про надання правової допомоги від 12.03.2020 року.

За такого згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. та судовий збір розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст.141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 185, 196 СК України суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на неповнолітнього сина - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на користь неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 9598,55 гривень (дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім грн. 55 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 4925,00 гривень (чотири тисячі дев`ятсот двадцять п`ять грн. 00 коп.).

Стягнути із ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави у розмірі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 гривень (сім тисяч грн. 00 коп.).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та/або обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06.04.2020 року.

Суддя В. М. Сивак