Справа № 405/3039/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2020 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Фришко А.Ю.

представника заявника : адвоката Колесник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за заявою ОСОБА_1 законним представником якої є мати ОСОБА_2 від імені яких діє адвокат Колесник Ганна Миколаївна, заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, адвокат Колесник Ганна Миколаївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником якої є мати ОСОБА_4 , звернулась в суд із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис ОСОБА_3 батьку ОСОБА_5 на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, інших місць її частого відвідування; особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з нею або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заява обґрунтована тим, що 30.03.2017 року рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда (справа № 404/6916/16-ц) був розірваний шлюб ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , які нині проживають окремо. Діти, колишнього подружжя, неповнолітня ОСОБА_1 та її молодша сестра малолітня ОСОБА_6 мешкають разом із матір`ю у м. Кропивницькому та вільно спілкуються із батьком шляхом телефонного зв`язку або приїзду до нього до дому.

16.03.2020 року діти ОСОБА_1 та ОСОБА_6 мали зустрітися із батьком, приїхавши до м. Києва на час карантину. За попередньою домовленістю хрещена ОСОБА_7 забрала дітей і відвезла їх за місцем проживання батька ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Прибувши за вищезазначеною адресою діти піднялись до квартири, де старша донька ОСОБА_1 подзвонила у дзвінок, після чого батько відчинив двері і в них виник конфлікт, у ході якого ОСОБА_3 почав завдавати фізичного та психологічного насилля шляхом нанесення неповнолітній ОСОБА_1 ударів та словесних образ. ОСОБА_3 декілька разів завдав ударів ОСОБА_1 , внаслідок чого вона упала та вдарилась головою об стіну. Паралельно із цим ОСОБА_3 відібрав у ОСОБА_1 її мобільний телефон. Поки постраждала намагалась оговтатись від падіння, ОСОБА_3 почав наближатися та кричати на молодшу дитину ОСОБА_6 , що посилило у постраждалої ОСОБА_1 побоювання за свою безпеку та викликало побоювання за безпеку сестри.

У спробі дітей покинути місце проживання батька, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 побігли до ліфту, де ОСОБА_3 знов завдав фізичного насилля ОСОБА_1 схопивши її за волосся і штовхнувши в кабіну ліфту, у якій спускаючись на перший поверх продовжував психологічно знущатися із дітей, шляхом крику та словесних образ, не дивлячись на їхній наляканий і без того стан.

Спустившись на перший поверх, поки батько розмовляв із консьєржкою, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 вибігли на вулицю, де ОСОБА_1 при спробі викликати поліцію ще раз була піддана фізичному насиллю батька, який схопив її за шию. Неповнолітній ОСОБА_1 вдалося вислизнути із рук ОСОБА_3 та втекти разом із молодшою сестрою до кафе поблизу, щоб знов викликати поліцію та швидку. По прибуттю вище зазначених органів батько вдавав, що нічого не сталося і факт вчинення насилля щодо ОСОБА_1 не визнав.

За результатами медичного обстеження проведеного лікарем-неврологом 17.03.2020 року, неповнолітня ОСОБА_1 внаслідок протиправних дій батька ОСОБА_3 отримала легке тілесне ушкодження у вигляді забою голови. Крім того, внаслідок цих подій у дитини дитячий психіатр зафіксував гостру реакцію на стрес, що проявляється у дратівливості, перебуванні дитини в пригніченому стані та побоюванні за свою безпеку. Вказаний стан здоров`я стався у ОСОБА_1 внаслідок морального тиску та психологічного знущання, викликаних неправомірними діями ОСОБА_3 .

Вказані обставини підтверджуються консультативним висновком спеціаліста: лікаря-невролога, консультаційним висновком спеціаліста: лікаря-психіатра та заявою до Ірпінського ВП ГУНП в Київській області про вчинення кримінального правопорушення за якою відкрито кримінальне провадження № 0000783 від 30.03.2020 року по факту вчинення ОСОБА_3 відносно старшої доньки ОСОБА_1 психологічного та фізичного насильства.

Оскільки на ОСОБА_3 подано заяву та відкрито кримінальне провадження, це може спровокувати його агресивну поведінку по відношенню до постраждалої ОСОБА_1 . Таке твердження базується на тому, що ОСОБА_3 не надає належної оцінки агресивності своїх дій, які вчинив 16.03.2020 по відношенню до ОСОБА_1 Батько ОСОБА_3 вважає, що здійснення фізичного насилля у вигляді легких тілесних ушкоджень, психологічного насилля - нецензурної лайки і словесних образ, не є порушенням прав дитини, виходячи із його пояснень органам поліції, які прибули за викликом.

ОСОБА_1 через психологічне насилля з боку батька має емоційну невпевненість, а батько наполягає на спілкуванні, що може значно погіршити її психо-емоційний стан, тому посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити заяву.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Колесник Г.М. заяву підтримала, посилаючись на викладені в ній обставини та просила її задовольнити. Пояснила, що дійсно 16.03.2020 року між донькою та батьком мав місце конфлікт. За попередньою домовленістю діти приїхали до батька за місцем його проживання у супроводі їх хрещеної матері ОСОБА_7 . З незрозумілих причин батько не пустив дітей до помешкання, в коридорі відбулась сварка, яку на мобільний телефон почала знімати старша донька. Батько розсердився, вихватив телефон, який до цього часу не повернув дитині, та вдарив її головою об стіну. В процесі конфлікту батько заштовхав дітей до ліфту, потім діти вибігли на вулицю та забігли до кафе поблизу. З телефону молодшої дитини вони визвали поліцію та швидку допомогу. Поліцейські спочатку не хотіли приймати заяву, пояснюючи це сімейним конфліктом і лише потім за її (представника) наполяганням заява була прийнята Ірпінським відділом поліції ГУНП в Київській області. На даний час вирішується питання щодо підсудності кримінального провадження. В талоні-повідомлені помилково вказано прізвище потерпілої та зазначено за прізвищем хрещеної. Після повернення дітей до м. Кропивницького у ОСОБА_8 встановлено лікарем-неврологом легке тілесне ушкодження у вигляді забою голови, а дитячий психіатр зафіксував гостру реакцію на стрес.

Враховуючи вказані обставини, те що на даний час вирішується питання та проводяться дій по кримінальному провадженню, просить задовольнити заяву, яка буде відповідати інтересам дитини.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений, представником надано пояснення стосовно заяви про видачу обмежувального припису. В поясненнях зазначено, що факти, викладені в заяві не відповідають вимогам ЦПК України. 16.03.2020 року діти без будь-якого попередження з м. Кропивницького приїхали до нього за місцем проживання м. Київ. Після запрошення пройти до квартири, вони відмовились та почали знімати його на телефон і вимагати грошей на сплату аліментів. На його вимоги заспокоїтись не реагували і він викликав поліцію. Після цього діти вибігли з будинку в невідомому напрямку. Після приїзду поліції він з поліцейськими почали розшукувати дівчат. Правоохоронці знайшли дівча та відправили їх до дарницького управління поліції в м. Києві, куди прибув і він. Він одразу подав заяву про кримінальне правопорушення стосовно неналежного виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. У відділенні поліції вони перебували близько 4-х годин, будь-яких заяв стосовно тілесних ушкоджень вони не заявляли.

Зазначає, що ОСОБА_7 не є законним представником ОСОБА_1 , не зрозуміло чому заява подана до Ірпінського відділу поліції, в талоні-повідомлені зазначено про конфлікт між ОСОБА_9 та її батьком ОСОБА_3 , консультативні висновки не містять імені, по батькові пацієнта, результатів досліджень, не надано доказів, що підтверджують виклику ОСОБА_10 правоохоронних органів та швидкої допомоги, відкриття кримінального провадження. Вказує, що дана заява подана в інтересах його колишньої дружини та перешкоджання йому бачитись з дітьми, просить відмовити в її задоволенні.

Заслухавши представника заявника адвоката Колесник Г.М. , що діє на підставі договору № 51 від 31.03.2020 року про правову допомогу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30.03.2017 року рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда (справа № 404/6916/16-ц) був розірваний шлюб ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , які проживають окремо.

Діти, колишнього подружжя, неповнолітня ОСОБА_1 та її молодша сестра малолітня ОСОБА_6 мешкають разом із матір`ю у м. Кропивницькому та вільно спілкуються із батьком шляхом телефонного зв`язку або приїзду до нього до дому.

16.03.2020 року під час приїзду дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до м. Києва за місцем проживання їх батька ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 між ними виник конфлікт. За вказаним фактом відповідно до талону-повідомлення № 6843 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію зареєстрована заява ОСОБА_7 про те, що виник конфлікт між ОСОБА_9 та її батьком ОСОБА_3 .

Суд приймає до уваги пояснення представника заявника про те, що прізвище ОСОБА_8 зазначено помилково за прізвищем заявника ОСОБА_7 .

Факт виклику працівників поліції підтверджується інформацією Головного управління Національної поліції у м. Києві УОАЗОР від 03.04.2020 року № 95аз/125/12/03-2020 про те, що у базі даних Інформаційного порталу Національної поліції України зафіксовані повідомлення 16.03.2020 року о 08-12, 08-19, 08.31 біля бару ОСОБА_11 заявниця повідомила, що батько ОСОБА_3 , 42 роки біля будинку побив заявницю, з нею сестра 10 років, їй 16 років, просить патруль, надалі просила прискорити патруль; інформацією Комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги та медичних катастроф міста Києва» від 17.04.2020 року за № 962/Б про те, що з телефону номеру прямої лінії оператора чергової частини ГУ НП в місті Києві Фронтенко, який повідомив номер телефону постраждалої 068-208-2828 був зареєстрований один виклик екстреної медичної допомоги за № 406.

Крім того, викладені в заяві обставини підтверджуються консультаційним висновком спеціаліста лікаря-невролога від 17.03.2020 року, яким встановлено у ОСОБА_1 забій голови та призначено лікування; дитячим психіатром Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» зафіксовано гостру реакцію на стрес та призначено лікування підтверджене чеками про купівлю медикаментів.

Відповідно до норм ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» .

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких є і діти.

У постанові Верховного Суду (справа № 753/23624/18) вказано, що протидія насильству в сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав дітей. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Як зазначає представник заявника ОСОБА_1 , через психологічне насилля з боку батька ОСОБА_3 , має емоційну невпевненість, а оскільки батько наполягає на спілкуванні із дітьми, це може значно погіршити її психо-емоційний стан.

Оцінюючи загальну пропорційність будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, судом ретельно оцінюються викладені заявником обставини, в даній конкретні ситуації суд виходить з «найкращих інтересів дитини».

Відповідно до постанови Верховного Суду (справа № 452/317/19) обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Щодо обставин кримінального провадження № 0000783 належну оцінку зібраним доказам нададуть компетентні органи.

Найбільш змістовний підхід для реалізації принципу «якнайкращих інтересів дитини» було вироблено Комітетом ООН з прав дитини на підставі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, відповідно до яких Комітет вважає, що стосовно ситуації, яка розглядається доречними і такими, що підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини, є такі елементи: погляди дитини; індивідуальність дитини; збереження сімейного оточення і підтримання відносин; піклування, захист і безпеку дитини; вразливе положення; право дитини на здоров`я; право дитини на освіту.

Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку, а саме, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення у справі «Мамчур проти України»).

Відповідно до ст. 19 Конвенції про права дитини держава має вживати усіх необхідних заходів для захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи недбалого і брутального поводження з боку батьків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати , пов`язані з розглядом заяви про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265, 293, 350-6 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 законним представником якої є мати ОСОБА_2 від імені яких діє адвокат Колесник Ганна Миколаївна, заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис ОСОБА_3 на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо:

перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

наближатися на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, інших місць частого відвідування ОСОБА_10 ;

особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення в повному обсязі виготовлене 05.06.2020 року.

Заявник: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законний представник якої є мати ОСОБА_2 , прож. АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_3 .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко