Єдиний унікальний номер 229/1476/20
Номер провадження 22-ц/804/2873/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 229/1476/20

Номер провадження 22-ц/804/2873/20

13 жовтня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Никифоряка Л.П., Новікової Г.В.

учасники справи:

позивачка: ОСОБА_1

відповідач:Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Донецька залізниця»

представник відповідача: Чаруковський Роман Володимирович

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати в порядку спадкування,

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Донецька залізниця»

на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 06 липня 2020 року, вступну та резолютивну частину якого складено суддею Грубником О.М. в м. Дружківка в приміщенні Дружківського міського суду Донецької області 06 липня 2020 року, час ухвалення рішення суду не зазначено, повний текст рішення складено 13 липня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

До Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у період з 21.11.1997 по 19.10.2016 роки її чоловік ОСОБА_2 , знаходився у трудовик відносинах з Ясинуватським будівельно-монтажним експлуатаційним управлінням Державного підприємства «Українська залізниця», де займав посаду слюсаря з ремонту автомобілів. Правонаступником зазначеного Державного підприємства на даний час є АТ "Українська залізниця". На день звільнення чоловіка йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.02.2016 року по 31.08.2016 року в сумі 19 324, 32 грн. Сума у розмірі 14 219, 56 грн. була виплачена після смерті чоловіка з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права на невиплачену заробітну плату Позивачка, як дружина померлого чоловіка прийняла спадщину. Так, в свою чергу, позивачка прийняла у спадщину заробітну плату чоловіка лише за період з 01.09.2016 року по 31.10.2016 року в сумі 14 219, 56 грн., з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів, яка була перерахована на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 , відкритого в АТ «Ощадбанк», внаслідок чого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка отримала зазначені грошові кошти у вигляді невиплаченої заробітної плати. Але, заробітна плата за період з 01.02.2016 року по 31.08.2016 року в сумі 19 324, 32 грн. такі не була виплачена. Разом з тим, на неодноразові запити нотаріуса до відповідача підтвердженням інформації про суми невиплаченої заробітної плати моєму померлому чоловіку, відповідачем проігноровані та відповіді нотаріус так і не гримував.

З урахуванням вищезазначеного, позивачка просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за періоди: лютий 2016 року - 2905, 90 гривень; березень 2016 року - 3075,84 гривень; квітень 2016 року - 2680,15 гривень; травень 2016 року - 2251,81 гривень; червень 2016 року - 2272,18 гривень; липень 2016 року - 2726,61 гривень; серпень 2016 року - 3411,83 гривень, а всього 19 324 грн 32 коп, з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

06 липня 2020 року рішенням Дружківського міського суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати в порядку спадкування задоволено частково.

-Стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі в порядку спадкування за період лютий 2016 року серпень 2016 року в сумі 16 383 (шістнадцять тисяч триста вісімдесят три) грн.45 коп. з утриманням податку й інших обов`язкових платежів.

-Рішення в частині стягнення заробітної плати за лютий 2016 року в сумі 2905 (дві тисячі дев`ятсот п`ять) грн. 90 коп. підлягає негайному виконанню, в частині стягнення заробітної плати за березень-серпень 2016 року в сумі в сумі 13477 (тринадцять тисяч чотириста сімдесят сім) грн. 55 коп., після набрання рішенням законної сили.

-Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

-В іншій частині позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись із вказаним рішенням представником відповідача подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення 16383, 45 грн і ухвалити нове рішення в цій частині про часткове задоволення позовних вимог в сумі 10502, 39 грн без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Вважає рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що з згідно з передавальною відомістю АТ «Укрзалізниця» було прийнято заборгованість ДП «Донецька залізниця» перед чоловіком позивачки в сумі 13 443, 26 грн (сума до виплати після утримання всіх податків та обов`язкових платежів). Згідно з платіжною відомістю № 76 від 25.10.2016 р. ОСОБА_2 було перераховано першу частину прийнятої заборгованості в сумі 2940, 87 грн. Подальші виплати прийнятої заборгованості були припинені в зв`язку з припиненням трудового договору. Таким чином, відповідач визнає залишок заборгованості в сумі 10 502, 39 грн. При винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції при обрахуванні суми заборгованості було допущено помилки і невірно визначено суму боргу.

Зазначає, що суд помилково визнав надану позивачем довідку, оскільки вона є неналежним доказом.

Крім того, в порушення ст. 141 ЦПК України суд стягнув з відповідача судовий збір у повному обсязі.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивачка не скористалася своїм правом на подання відзиву відповідно до вимог статті 360 ЦПК України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 19 324, 32 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

ОСОБА_2 працював на посаді слюсаря з ремонту автомобілів Відокремленого підрозділу «Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 27 квітня 1977 року по 19 жовтня 2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Василівка Ясинуватського району Донецької області помер ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.01.2017 року, виданого Костянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", прийнятою відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", вирішено утворити публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі Державного підприємства "Донецька залізниця".

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735 затверджено Статут публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію АТ "Українська залізниця". Державне підприємство "Донецька залізниця" реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та є регіональною філією даного товариства.

Таким чином, враховуючи наведене та дані, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, АТ «Укрзалізниця» є правонаступником, в тому числі і ДП «Донецька залізниця», що наразі перебуває у стані припинення. А тому, саме АТ «Укрзалізниця» несе обов`язок щодо виплати заборгованості заробітної плати перед працівниками, яка виникла у ДП «Донецька залізниця».

Згідно з довідкою про доходи б/н, виданого Ясинуватським будівельно-монтажним управлінням ДП «Донецька залізниця», ОСОБА_2 за період з лютого 2016 року по серпень 2016 року було нараховано заробітну плату у розмірі 19 324,32 грн.

Згідно з довідкою про доходи б/н від 15 вересня 2017 року, виданого Ясинуватським будівельно-монтажним управлінням ДП «Донецька залізниця», ОСОБА_2 за період з вересня 2016 року по жовтень 2016 було нараховано заробітну плату у розмірі 14219,56 грн.

У зведеній відомості № 972/2 від 16.06.2020 року на виплату заборгованості по Державному підприємству «Донецька залізниця» за період з 01.02.2016 року по 30.06.2016 року, переданої від виробничого підрозділу «Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» станом на 16.06.2020 року, вбачається, що несплачена сума заборгованості по заробітної плати ОСОБА_2 складає 10502,39 грн. Заборгованість у розмірі 2940,87 грн була перерахована на особовий рахунок (платіжна відомість від 25.10.2016 року № 76).

Таким чином, відповідачем фактично підтверджена наявність заборгованості перед позивачкою за період з лютого 2016 року по 19.10.2016 року.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що позивачка підтвердила наявність недоотриманої заробітної плати за лютий серпень 2016 року у розмірі 16 383,45 грн. Втім, колегія апеляційного суду не може погодитися з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи,

ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Василівка Ясинуватського району Донецької області помер ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.01.2017 року, виданого Костянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді права на невиплачену заробітну плату Позивачка, як дружина померлого чоловіка прийняла спадщину, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оплату праці», ч.1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 110 КЗпП України передбачено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень Кодексу Законів про працю України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.

Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічні положення закріплені у частині першій статті 81 ЦПК України.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

На підтвердження того, що у позивачки виникло право на отримання невиплаченої заробітної плати ОСОБА_2 за період роботи з лютого 2016 року по серпень 2016 року ОСОБА_1 надала довідку про доходи, підписану начальником БМЕУ-6 Гуком О.М. та головним бухгалтером БМЕУ-6 Рижовою О.О. (а.с. 12).

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Поняття доказів розкрито у частині першій статті 76 ЦПК України. Так, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України, належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18.06.2015, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 червня 2015 року за № 736/27181, із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства юстиції України від 12 червня 2018 року № 1827/5, від 4 липня 2018 року № 2277/5, затверджено Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях (далі Правила), які встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи).

Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами (пункт 1 розділу І).

Відповідно до п. 1 ч. 3 розділу ІІ Правил, на документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрати коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється печаткою установи (за наявності).

Згідно з п. 1 та п. 2 глави 4 розділу II Правил, датою документа є відповідно дата його підписання, затвердження, прийняття, реєстрації або складення (для актів), засідання колегіального органу (для протоколів). Дату оформляють відповідно до ДСТУ 4163-2003 цифровим або словесно-цифровим способом. Усі реквізити на документі, пов`язані з його проходженням і виконанням, датуються і підписуються. Дата документа проставляється посадовою особою, яка його візує, погоджує або затверджує. Дата зазначається нижче підпису ліворуч.

Крім того, під час реєстрації документа його дата проставляється працівником служби діловодства в лівій верхній частині документа на спеціально відведеному місці на бланку. У документах, складених не на бланку (заяви працівників, доповідні записки, довідки тощо), дата проставляється автором документа нижче підпису (пункт 3 глави 4 розділу II Правил).

У разі застосування автоматизованої системи реєстрації документів може використовуватися штрих-код. Для вихідних документів штрих-код включає реєстраційний індекс і дату документа (пункт 6 глави 3 розділу III Правил).

Зазначена позиція була викладена також в постанові Верховного Суду від 02.03.2020 року по справі № 233/4474/19, а саме: «позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявності заборгованості із виплати заробітної плати у відповідача перед нею у зазначеному розмірі, а надана довідка не є належним доказом того, що їй нараховувалася заробітна плата, оскільки вона не містить необхідних реквізитів, а саме: штампа підприємства, дати, вихідного номеру довідки, підпису керівника, та штампу підприємства.»

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проте, суд першої інстанції, визнавши довідку належним доказом наявності заборгованості по заробітній платі, не звернув уваги на те, довідка оформлена без додержання вимог, встановлених Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, зокрема, не засвідчена печаткою та не містить необхідні реквізити, дату документа, що унеможливлює перевірити повноваження посадових (відповідальних) осіб, які підписали довідку, на час її видачі.

Колегія апеляційного суду не приймає до уваги надану позивачкою довідку про доходи.

Як вбачається із зведеної відомості № 972/2 від 16.06.2020 року на виплату заборгованості по Державному підприємству «Донецька залізниця» за період з 01.02.2016 року по 30.06.2016 року, переданої від виробничого підрозділу «Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» станом на 16.06.2020 року сума заборгованості, яка включена до передавальної відомості (сума до видачі) складає 13 443, 26 грн, що відповідно до зазначеної відомості також є сумою до виплати після утримання податків.

Таким чином, належними доказами підтверджено заборгованість частково, за період з 01.02.2016 року по 30.06.2016 року.

Крім того, із вказаної відомості вбачається, що ОСОБА_2 була виплачена частина заборгованості в сумі 2 940, 87 грн, що підтверджується також платіжною відомістю від 25.10.2016 року № 76 (а.с.44).

При визначенні суми, яка підлягала до стягнення з відповідача, суд першої інстанції взявши до уваги довідку про доходи, яка не може вважатися належним та допустимим доказом (та в якій зазначено суму, яка нарахована до виплати) відрахував з цієї суми виплачену частину заборгованості в сумі 2 940, 87 грн з якої вже було утримано податки, що є завищеною сумою стягнення.

Крім того, відповідно до п. 14.1.180 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Статтею 168 Податкового кодексу України передбачений порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету.

168.1. Оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

168.1.1. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

168.1.2. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідно до ч.5 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Як вбачається із вказаних нормативних актів, суд визначає суму заробітної плати яка підлягає до стягнення з роботодавця без утримання податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Втім, у зазначеній цивільній справі не виявляється можливим стягнути суму заборгованості по заробітній платі без утримання податку й інших обов`язкових платежів, як це було зроблено судом, оскільки у наявних у справі доказах вказано суми, податок з яких вже було утримано.

Таким чином, стягненню підлягає сума заборгованості в розмірі 10 502, 39 грн (13 443,26 - 2940,87 грн) без утримання податків та інших платежів.

Колегія апеляційного суду приймає довід апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, які регулюють питання розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте, судом першої інстанції в порушення вимог законодавства було стягнуто з відповідача судовий збір у повному обсязі, тоді як до стягнення підлягала сума в розмірі 712, 92 грн (840, 80?84,79%).

Оскільки апеляційну скаргу було задоволено повністю апеляційним судом, судовий збір в розмірі 1 261,20 грн сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результа-тами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції не в повному обсязі встановлені обставини, які мають значення по справі, що призвело до невірного стягнення заборгованості по заробітній платі в порядку спадкування за період: з лютого 2016 року по серпень 2016 року та порушенню норм процесуального права, які регулюють питання розподілу судових витрат, а тому рішення суду підлягає зміні.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги, апеляційну скаргу треба задовольнити, а оскаржуване рішення слід змінити в частині суми стягнутої заробітній платі в порядку спадкування та розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" задовольнити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 06 липня 2020 року в частині стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ вул. Тверська, б. 5, ) на користь позивачки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки села Олександропілля, Костянтинівського району, Донецька область, РНОКПП НОМЕР_2 ), заборгованість по заробітній платі в порядку спадкування за період лютий 2016 року серпень 2016 року в сумі 16383 (шістнадцять тисяч триста вісімдесят три) грн.45 коп. з утриманням податку й інших обов`язкових платежів змінити та стягнути:

з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ вул. Тверська, б. 5, ) на користь позивачки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки села Олександропілля, Костянтинівського району, Донецька область, РНОКПП НОМЕР_2 ), заборгованість по заробітній платі в порядку спадкування за період з 01.02.2016 року по 30.06.2016 року в сумі 10 502, 39 (десять тисяч п`ятсот дві) грн.39 коп. без утримання податку й інших обов`язкових платежів.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 712, 92 грн стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, юридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська,5) на користь держави, судові витрати в розмірі 1 261 грн 20 коп., понесені Акціонерним товариством «Українська залізниця» (вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680, ) у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Л.П. Никифоряк

Г.В. Новікова