РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Гожа Г.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Вимоги обґрунтовує тим, що йому на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої Рівненської нотаріальної контори Гордійчук В.П. від 08.07.2020р., зареєстрованого в реєстрі за №2-101 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказує, що згідно Будинкової книги для реєстрації громадян, проживаючих у будинку АДРЕСА_1 , за вказаною адресою зареєстровані наступні громадяни: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вказує, що зазначені особи, є родиною його померлої матері - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та від якої, він успадкував зазначений будинок. Зазначає, що після окупації АР Крим Російською Федерацією, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вирішили проживати та працювати в м.Рівне, звернулись з проханням до його матері зареєструвати їх місце проживання у належному їй будинку АДРЕСА_1 , оскільки така вимога була за їх місцем роботи в місті Рівне. Таким чином, починаючи з 16 травня 2014 року зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був будинок АДРЕСА_1 . Під час їхнього перебування у місті Рівне ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_5 , який також був зареєстррвнаий за даною адресою. Однак, з часом, Відповідачі разом зі своїм малолітнім сином вирішили повернутись за своїм попереднім місцем проживання - до Автономної Республіки Крим, де мають зареєстроване місце проживання.Відповідачі не проживають в житловому приміщенні понад один рік. Відповідачі не проживають у вказаному будинку, не сплачують комунальні платежі в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в будинку немає. У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 , на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої Рівненської нотаріальної контори Гордійчук В.П. від 08.07.2020р., зареєстрованого в реєстрі за №2-101 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно Будинкової книги для реєстрації громадян, проживаючих у будинку АДРЕСА_1 , за вказаною адресою зареєстровані наступні громадяни:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ч. 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

За таких обставин суд, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків ___________________.

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків ___________________.

Суддя: С.П. Харечко