Справа № 132/773/20
Провадження № 2/132/304/20
РІШЕННЯ

Іменем України

28.12.2020 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Фастівська дистанція колії про стягнення заробітку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

У березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Фастівська дистанція колії про стягнення заробітку при звільненні.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно наказу виробничого підрозділу Фастівська дистанція колії № 324/ОС від 05.12.2018 року, його звільнено з роботи за ст. 38 КЗПП України згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 21.11.2018 року по справі № 132/3662/18. В даному наказі зазначено про виплату позивачу розрахункових при звільненні, а саме компенсацію за невикористану відпустку 96 днів.

Згідно довідки за № ПЧ6/1900 від 25.10.2018 року про середньоденний та середньомісячний заробіток ОСОБА_1 , середньоденний заробіток становить 571,58 грн. (сума до сплати з урахуванням всіх відрахувань становить 44172 грн.)

Згідно платіжної відомості № 124 від 14.12.2018 року ОСОБА_1 перераховано розрахункові при звільненні в розмірі 14955 грн. це і з вирахуванням ПДФО-18% та військового збору-1,5%. Єдиний внесок 22% - нараховує і сплачує роботодавець.

Отже, невиплачена компенсація за невикористану відпустку при звільненні (з утриманням обов`язкових відрахувань) становить: 44172 грн. 14955 грн. = 29217 грн.

Зазначену компенсацію позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 04 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Копію позовної заяви відповідач отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 13).

10.04.2020 року за вх. № ЕП-573/20 та 14.04.2020 року за вх. № 3591/20 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просить відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову в повному обсязі з мотивів наведених у відзиві (а.с. 14-30, 31-112).

05.08.2020 року на електронну адресу суду за вх. № Еп-1195/20 від представника позивача адвоката Куцого Р.А. надійшла позовна заява про збільшення, зменшення розміру позовних вимог (а.с. 113-116).

22.09.2020 року за вх. №8769/20 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву про збільшення, зменшення позовних вимог, відповідно до якого остання просить відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову в повному обсязі з мотивів наведених у відзиві (а.с. 117-132).

04.12.2020 року на електронну адресу суду за вх. № Еп-2117/20 від представника позивача адвоката Куцого Р.А. надійшла позовна заява про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 133-137).

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

По справі встановлено, що наказом відокремленого підрозділу Фастівська дистанція колії від 30.10.2015 №242/ос позивач був призначений на посаду майстра шляхового 4-го околодку 1-ї виробничої дільниці.

03.12.2018 виробничий підрозділ Фастівської дистанції колії регіональної філії «Південно-Західна з залізниця» АТ «Українська залізниця» (далі - Фастівська дистанція колії) отримав копію рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 21.11.2018 по справі 132/3662/18 про зобов`язання видати наказ про звільнення, проведення розрахунку та видачу трудової крижки.

На підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 21.11.2018 по справі 132/3662/18 Фастівська дистанція колії видала наказ №324/ОС від 05.12.2018 про звільнення позивача з роботи за статтею 38 КЗпП України з 03.07.2018.

Згідно наказу №997 від 05.12.2018 проведено розрахунок при звільненні позивача з 03.07.2018.

Позивач ОСОБА_1 , у поданій позовній заяві стверджує, що йому повинна бути нарахована компенсація за невикористану відпустку в розмірі 54 871,68 грн., яка обчислена з розрахунку його середньоденного заробітку в сумі 571,58 грн. та посилається на довідку №ПЧ6/1900 від 25.10.2018.

Пунктом 2 розділу 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» унормовано, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Проте, позивач при розрахунку компенсації за невикористану відпустку помилково посилається на довідку №ПЧ6/1900 від 25.10.2018, де розраховано середньоденний заробіток ОСОБА_1 за 2 місяця - травень та червень 2018 року.

Так, відповідно до розрахунку компенсації 96 календарних днів відпустки ОСОБА_1 , середньоденний заробіток позивача складає 351,22 грн., який розраховано за останні 12 місяців роботи, а сума компенсації відпускних становить 33 717,12 грн. (а.с. 115).

Згідно розрахунку заробітної плати за грудень 2018 року, ОСОБА_1 нараховано компенсацію за невикористану відпустку за 33 дні (код 308) в сумі 11 590,26 грн., за 31 день (код 309) в сумі 10 887,82 грн., за 32 дні (код 309) в сумі 11 239,04 грн., всього нараховано компенсацію за 96 днів відпустки на суму 33 717, 12 грн.

Тому твердження позивача, що за 96 днів відпустки йому повинні були нарахувати 54 871,68 грн. та виплатити 44 172 грн. (54 871,68 грн.-823,00 грн. = 44 172,00 грн.) є безпідставним, та не відповідають вимогам чинного законодавства України.

Щодо нарахованих та виплачених позивачу коштів при звільненні необхідно зазначити наступне.

Позивачу ОСОБА_1 за період з липня 2018 року по грудень 2018 року нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, а саме:

В липні 2018 року позивачу була нарахована заробітна плата в розмірі 8 336,99 грн. (копія розрахунку заробітної плати за липень 2018 року наявна в матеріалах справи), зокрема:

акордний заробіток (за червень 2018) 1468,78 грн.,

лікарняний (за червень 2018) 1075,65 грн.,

оплата почасовиків 3649,00 грн.,

за шкідливі умови праці 437,88 грн.,

оплата за вислугу 364,90 грн.,

матеріальна допомога системний характер 50 грн.,

лікарняний поточний соцстрах 1290,78 грн.

Позивач з 26.06.2018 по 06.07.2018 знаходився на лікарняному, що підтверджується листом непрацездатності АДМ №104165.

Фастівська дистанція колії виплатила ОСОБА_1 за липень 2018 року кошти в сумі 5 512,47 грн. (платіжні відомості №68, №75 за липень 2018 року, платіжні доручення №1057367 від 19.07.2018, №1088685 від 06.08.2018 знаходяться в матеріалах справи).

19.07.2018 позивачу згідно платіжної відомості №68 за липень 2018 року та платіжного доручення №1057367 перераховано кошти в сумі 3 000,00 грн.

06.08.2018 позивачу згідно платіжної відомості №75 за липень 2018 року та платіжного доручення №1088685 перераховано кошти в сумі 2512,47 грн.

Крім того, згідно платіжної відомості №20 за липень 2018 року та платіжного доручення №83 від 30.08.2018 позивачу перераховано лікарняні за липень 2018 року в розмірі 1039,08 грн.

В серпні 2018 року позивачу була нарахована заробітна плата в розмірі 11210,69 грн. (копія розрахунку заробітної плати за серпень 2018 року знаходиться в матеріалах справи), зокрема:

лікарняний за липень 2018 (соцстрах) 509,12 грн.,

лікарняний за липень 2018 року 1272,80 грн.,

оплата почасовиків 6964,38 грн.,

за шкідливі умови праці 835,73 грн.,

оплата за вислугу 1044,66 грн.,

13 зарплата 534,00 грн.,

матеріальна допомога системний характер 50 грн.

Фастівська дистанція колії виплатила ОСОБА_1 за серпень 2018 року кошти в сумі 8 420,47 грн. (платіжна відомість №80, 84, 92 за серпень 2018 року, платіжні доручення № 1129555 від 20.08.2018, №1175025 від 06.09.2018, №1174721 від 06.09.2018 знаходяться в матеріалах справи) .

20.08.2018 позивачу згідно платіжної відомості №80 за серпень 2018 року та платіжного доручення №1129555 перераховано кошти в сумі 3 600,00 грн.

06.09.2018 позивачу згідно платіжної відомості №84 за серпень 2018 року та платіжного доручення №1175025 перераховано кошти в сумі 420,00 грн.

Згідно платіжної відомості №92 за серпень 2018 року та платіжного доручення №1174721 від 06.09.2018 позивачу перераховано кошти в сумі 4400,47 грн.

Крім того, згідно платіжної відомості №20 за серпень 2018 року та платіжного доручення №86 від 04.10.2018 позивачу перераховано лікарняні в розмірі 409,84 грн.

У вересні 2018 року позивачу було нараховано 179,29 грн. (копія розрахунку заробітної плати за вересень 2018 року знаходиться в матеріалах справи), зокрема

оплата почасовиків -331,73 грн.,

за шкідливі умови праці -38,81грн.,

оплата за вислугу -33,17 грн.,

13 зарплата 534,00 грн.,

матеріальна допомога системний характер 50 грн.

ОСОБА_1 за вересень 2018 року нарахована сума до виплати 247,66 грн., а фактично перераховано кошти в сумі 3650,66 грн. (платіжна відомість №95, №101 за вересень 2018 року, платіжні доручення № 1208530 від 20.09.2018, №1240585 від 04.10.2018 наявні в матеріалах справи). Тобто, Фастівська дистанція колії помилково (внаслідок лічильної помилки) переплатила 20.09.2018 року позивачу кошти в сумі 3 403,000 грн., які при проведенні розрахунку при звільненні не були враховані та утримані.

Так, 20.09.2018 позивачу згідно платіжної відомості №95 за вересень 2018 року та платіжного доручення №7208530 перераховано кошти в сумі 3650,00 грн.

04.10.2018 позивачу згідно платіжної відомості №101 за вересень 2018 року та платіжного доручення №1240585 перераховано кошти в сумі 00,66 грн.

Таким чином, за період з липня по 05.12.2018 року Фастівська дистанція колії перерахувала позивачу кошти в загальній сумі 19 032,52 грн.

Разом з тим, згідно наказу №324/ОС від 05.12.2018 позивача звільнено з роботи за статтею 38 КЗпП України з 03.07.2018.

Так, згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Трудовий договір повинен укладатись, як правило, у письмовій формі (частина перша статті 24 КЗпП України) або оформлюватись наказом чи розпорядженням роботодавця (частина третя статті 24 КЗпП України).

Припинення, розірвання трудового договору пов`язано зі звільненням працівника.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України унормовано, що підставами припинення трудового договору є зокрема розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39).

З огляду на зазначене, якщо позивач був звільнений згідно наказу №324/ОС від 05.12.2018 з роботи за статтею 38 КЗпП України 03.07.2018, тобто трудовий договір з ним був припинений з 03.07.2018, і відповідно трудові правовідносини з 03.07.2018 не виникають.

Тому, у зв`язку зі звільненням позивача з роботи та припинення трудових відносин з 03.07.2018, ОСОБА_1 при звільненні проведено перерахунок, з урахуванням виплат, які здійснювались з 04.07.2018 по дату звільнення, та утримано відповідно з позивача переплачені кошти.

Як зазначено у довідці від 06.04.2020 та в розрахунках заробітної плати за грудень 2018 року позивачу при звільненні зроблено перерахунок

за липень 2018 р. в сумі - 4428,80 грн., в тому числі

оплата почасово - 3649,00 грн.

за шкідливі умови праці - 398,07 грн. (437,88 - 39,81=398,07 грн. з урахуванням зробленого перерахунку в вересні 2018 року),

оплата за вислугу- 331 грн.73 коп. (364,90-33,17=331,73 грн. з урахуванням зробленого перерахунку в вересні 2018 року),

матеріальна допомога системний характер - 50,00 грн.;

за серпень 2018 року в сумі - 8894,77грн., втому числі

оплата почасово - 6964,38 грн.

шкідливі умови праці - 835,73 грн.

вислуга -1044,66 грн.

матеріальна допомога системний характер - 50,00 грн.

Отже, позивачу нараховано при звільненні компенсація за 96 днів невикористаної відпустки в сумі 33 717,12 грн. та утримано переплачені кошти за липень-серпень 2018 року в загальній сумі 13 323,57 грн.

Всього нараховано при звільненні позивачу з урахуванням перерахунку за липень- серпень 2018 року кошти в сумі 20 393 грн.55 коп.

З нарахованої компенсації за невикористану відпустку за 96 днів в розмірі 33717 грн. 12 коп. з позивача утримано податок з доходу фізичних осіб, військовий збір, та профспілковий внесок, а саме

податок з доходів фізичних осіб 18% в сумі 6069,08 грн. (33717,12*18%=6069,08 грн.),

військовий збір 1,5% в сумі 482,68+23,08=505,76 грн.(33717,12*1,5%=505,76 грн.),

профспілковий внесок 1% в сумі 337,17 грн. (33717,12*1%=4337,17 грн.).

Перераховано податок з доходу фізичних осіб, військовий збір, та профспілковий внесок з суми - 4428,80 грн. (перерахунок за липень 2018 року), в загальній сумі -907,92 грн., а саме:

податок з доходів фізичних осіб 18% в сумі -797,19 грн. (4428,80* 18%=797,19 грн.),

військовий збір 1,5% в сумі - 66,44 грн. (4428,80* 1,5%=66,4 грн.),

профспілковий внесок 1% в сумі - 44,29 грн. (4428,80* 1%=44,29 грн.).

Перераховано податок з доходу фізичних осіб, військовий збір, та профспілковий внесок з суми - 8 894,77 грн. (перерахунок за серпень 2018 року), в загальній сумі -1919,55грн., зокрема: податок з доходів фізичних осіб 18% в сумі - 1697,18 грн.,

військовий збір 1,5% в сумі - 133,42 грн. (8894,77* 1,5%=133,42 грн.),

профспілковий внесок 1% в сумі - 88,95 грн. (8894,77* 18%=88,95 грн.).

Крім того, з позивача утримана сума залишкової вартості спецодягу при звільненні.

Відповідно до ст. 163 КЗпП України позивачу видано спеціальний одяг, який при звільненні підлягає обов`язковому поверненню.

Пунктом 4.1 наказу Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 24 березня 2008 року № 53 «Про затвердження Положення про порядок забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21 травня 2008 року за № 446/15137, визначено, що 313 видаються працівникам безоплатно, є власністю підприємства, обліковуються як інвентар і підлягають обов`язковому поверненню при: звільненні з підприємства, переведенні на тому ж підприємстві на іншу роботу або інше робоче місце, зміні виду робіт, уведенні нових технологій, уведенні нових або заміні наявних знарядь праці та в інших випадках, коли використання виданих 313 не є необхідним, а також по закінченні строків їх використання замість одержуваних нових 313. Аналогічні вимоги містяться в Мінімальних вимогах безпеки і охорони здоров`я при використанні працівниками засобів індивідуального захисту на робочому місці, що затверджені наказом Соціальної політики України від 29.11.2018 № 1804.

Проте, ОСОБА_1 при звільненні виданий спеціальний одяг не повернув, тому згідно його заяви від 11.12.2018 залишкова вартість спецодягу була утримана з нього при звільненні - 984,06 грн., податок з доходу фізичних осіб з первинної вартості спецодягу 337,71 грн. та 31,66 грн.

Враховуючи наведене вище, позивачу виплачено при звільненні в грудні 2018 року кошти в сумі 14 955,58 грн. з урахуванням перерахунку утримання за липень та серпень 2018 року та утримання за спецодяг (копія платіжної відомості №124 та платіжне доручення №1439936 від 14.12.2018 наявні в матеріалах справи).

Пунктом 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Позивачем не вірно зазначено відповідача, його юридичну адресу, код ЄДРПОУ Фастівської дистанції колії враховуючи наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 №938 «Деякі питання акціонерного товариства "Українська залізниця"» змінено тип публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство "Українська залізниця".

Згідно інформації з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридична адреса АТ "Українська залізниця" - 03680, м. Київ, вул. Єжі Гедройця (колишня Тверська), 5 .

Виробничий підрозділ Фастівська дистанція колії не має коду ЄДРПОУ, так як є лише виробничим підрозділом, не є юридичною особою, тому не може бути відповідачем по справі.

Згідно ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до п. 18 Статуту акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735, Товариство утворює філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без статусу юридичної особи як на території України, так і за її межами, які діють на підставі положень.

Фастівська дистанція колії - є виробничим підрозділом регіональної філії "Південно-Західна залізниця" акціонерного товариства «Українська залізниця» без права юридичної особи.

Згідно Положення про регіональну філію "Південно-Західна залізниця" акціонерного товариства «Українська залізниця» та витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 18.02.2020, філія не є юридичною особою.

Згідно п. 1.6 Положення про виробничий підрозділ Фастівська дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» підрозділ є виробничим структурним підрозділом регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця», який не має статусу юридичної особи.

Тому як передбачено ст. 48 ЦПК України, ні регіональна філія "Південно-Західна залізниця", ні Фастівська дистанція колії, не можуть бути відповідачем по справі.

Згідно ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно наказу № 997 від 05.12.2018 року з ОСОБА_1 було проведено всі розрахунки при звільненні з 03.07.2018 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що з позивачем було проведено всі розрахунку при звільненні.

Керуючись ст.ст. 47, 115-117 КЗпП України, ст.ст. 13, 81, 141, 279, 263-265,280-284 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Фастівська дистанція колії про стягнення заробітку при звільненні - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: