Справа №442/4090/20
Провадження №2-о/442/101/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Медведика Л.О.,

з участю секретаря Далявської Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Грушівської сільської ради Дрогобицького району, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 12.09.1989 року, виданого виконавчим комітетом Дрогобицької районної Ради народних депутатів, яке посвідчує що житловий будинок АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

На підтвердження своїх вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабця, ОСОБА_2 . Після смерті бабці відкрилася спадщина, до складу якої зокрема входить житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав їй на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 12.09.1989 року. За життя бабця склала заповіт, відповідно до якого, якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що йому буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла йому, своєму внуку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, він звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького нотаріального округу Кекіс Г.С. Під час вивчення поданих ним документів нотаріус з`ясувала, що наявна різниця у написанні імені бабці у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 12.09.1989 року, де вона зазначена як « ОСОБА_3 » та у свідоцтві про смерть, де ім`я бабці - « ОСОБА_2 ». Через наявну відмінність в імені спадкодавця в даних документах у нотаріуса виник і сумнів у належності спадкового майна бабці. Через вказані розбіжності рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту правовстановлюючого документа. Встановлення даного факту необхідне йому для оформлення спадкових прав.

Заявник ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задоволити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про можливість слухання справи у відсутності представника, заявлені вимоги визнають в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Грушів Дрогобицького району Львівської області, він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (копія паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 19.08.2019 р. та копія довідки про реєстрацію місця проживання № 1170 від 06.09.2019 р.)

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 07.11.2019 року, стверджується що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 23.

Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 12.09.1989 року, виданого виконавчим комітетом Дрогобицької районної Ради народних депутатів, житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований Дрогобицьким МБТІ на праві особистої власності за колгоспним двором ОСОБА_3 .

З копії довідки №1096 від 24.06.2020 року, виданої Грушівською сільською радою вбачається, що згідно по господарських книг, житловий будинок АДРЕСА_1 належить голові та єдиному члену колгоспного двору - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з копії заповіту від 06.06.2018 року, посвідченого секретарем виконкому Грушівської сільської ради Огар О.Й., реєстровий №52, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право ( в т.ч. житлові будинки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ) заповіла своєму внуку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За наведеного, суд вважає, що розбіжність в правовстановлюючому документі і свідоцтві про смерть не можуть бути виправлені шляхом внесення змін в актові записи чи в правовстановлюючий документ, що унеможливлює прийняття спадщини заявником після смерті матері.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено належність вказаного документу

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується дослідженими у судовому засіданні копіями вищезазначених документів.

Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначається перелік фактів, які можуть встановлюватись судом, зокрема і встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

При таких обставинах, суд вважає, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 293, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документа, а саме: свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 12.09.1989 року, виданого виконавчим комітетом Дрогобицької районної Ради народних депутатів, яке посвідчує, що житловий будинок АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.273 ЦПК України.

Суддя Медведик Л.О.