Справа № 576/1086/20
Провадження № 6/576/10/20
УХВАЛА

02 червня 2020 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області

суддяУсенко Л.М.
учасники справи:
боржник стягувач

ОСОБА_1 :

29 травня 2020 року до суду звернулась старший державний виконавецьГлухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кучерина Т.А. з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа боржника ОСОБА_1 до виконання зобовязань, покладених на нього рішенням № 2/576/185/17 від 04.04.2017 року Глухівським міськрайонним судом про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 боргу на загальну суму 192949,53 грн..

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні у відділі перебувають виконавчі провадження АСВП № 55216514 та № 55216659 з примусового виконання виконавчих листів № 2/576/185/17 від 04.04.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу на загальну суму 192949,53 грн.. 22.11.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам, однак боржник до відділу не з`являється, рішення суду не виконує. Направлені до відповідних органів та реєстрів запити результату не дали, зареєстрованого за боржником майна виявлено не було. Неодноразово для перевірки майнового стану боржника здійснювався вихід за міцем проживання (реєстрації) боржника, зазначеному у виконавчому листі, було встановлено, що за адерсою: АДРЕСА_1 , боржник не проживає, майна та коштів не виявлено, зі слів батьків, боржник перебуває на території Російської Федерації.

Рішеннями Глухівського міськрайонного суду від 29.01.2018 року та від 15.03.2019 року боржника ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України строком на один рік з вилученням паспортного документу. Проведені заходи примусового виконання протягом січня-травня 2020 року виявились безрезультатними, за борджником не зареєстровано рухоме чи нерухоме майно, відкритиз разунків в установах баків та джерел отримання доходів не виявлено.

28.02.2020 року повторно здійснено вихід за місцем проживання (реєстрації) боржника та встановлено, що за адерсою: АДРЕСА_1 , боржник не проживає, майна та коштів, на яке може бути зваернено стягнення, не виявлено, зі слів батьків, які мешкають за вказаною адресою, боржник перебуває на території Російської Федерації.

У судове засідання державний виконавець не з`явилась, через канцелярію суду від начальника Глухівського МВ ДВС надійшла заява про розгляд справи без участі представника державної виконавчої служби.

Суд, керуючись ч. 1 ст. 223, ч. 4 ст. 441 ЦПК України проводить судове засідання у відсутності старшого державного виконавця.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Безпосередньо дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом. Пунктом 5 частини 1 статті 6 цього ж Закону передбачено, що підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є наявність невиконаних зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

У відповідності із частинами 1, 3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

З матеріалів справи слідує, що за судовими рішеннями з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягується сума заборгованості, яка складає 192949,53 грн., і яка боржником не сплачується, останній виїздить до території РФ, за зареєстрованим місцем проживання не проживає.

Також з матеріалів справи вбачається, що виконавча служба вживала різних заходів для забезпечення виплати боргу. Тим не менш, всі ці заходи виявились недостатніми для виконання судового рішення.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду від 15.03.2019 року боржника ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України строком на один рік з вилученням паспортного документу.

Строк такого обмеження сплив.

Упродовж дії рішення Глухівського міськрайонного суду від 15.03.2019 року органом виконавчої служби повторно вжито заходів щодо встановлення майна боржника, які виявились безрезультатними.

Враховуючи, що судове рішення не виконано, то за правилами частин 1, 3 статті 441 ЦПК України цього достатньо, щоб прийняти рішення про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. При цьому, суд враховує суму боргу, яка існує і до цього часу не виконана навіть частково, боржник жодних заходів на її повернення не вживає. Отже суд визнає, що обмеження боржнику у виїзді з України у чітко, передбачений ЦПК України спосіб за невиплату боргу стягувачу, націлене на захист його інтересу і буде ефективним механізмом для виконання судового рішення і захисту прав стягувача.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини у п. 49-50 свого рішення по справі «Гочев проти Болгарії» (Gochev v. Bulgaria), № 34383/03, від 26.11.2009 р. сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, гарантованого ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і зазначив, що відносно пропорційності обмеження, накладеного через несплату боргів, Суд нагадує, що воно обґрунтоване тільки поки переслідує законну мету забезпечення виплати зазначених. Більш того, навіть будучи обґрунтованою на початку, міра обмеження свободи пересування особи може стати невідповідною і порушувати право особи, якщо автоматично поширюється на довгий термін. У будь-якому випадку, національні влади зобов`язані забезпечити, щоб втручання в право особи на виїзд з країни, спочатку і в ході його продовження, було виправдано і пропорційно з урахуванням обставин. Вони не повинні продовжувати заходи, що обмежують свободу пересування особи, на довгі терміни без регулярного перегляду їх обґрунтованості.

Чинне законодавство не встановлює строку дії обмежень, що суперечить наведеним стандартам щодо права на свободу пересування, а тому з урахуванням приведеної практики Європейського суду з прав людини, суд вирішує встановити строк дії таких обмежень, що буде дорівнювати строку предявлення виконавчого листа на виконання.

Керуючись статтями 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити частково.

Тимчасово, строком на один рік, обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з вилученням паспортного документу НОМЕР_1 , виданого органом 5928 від 23.12.2013 та дійсного до 23.12.2023 року, у праві виїзду за межі України - до виконання зобов`язань, покладених рішеннями Глухівського міськрайонного суду Сумської області № 2/576/185/17 від 04.04.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу на загальну суму 192949,53 грн..

В решті подання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд в 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Л.М. Усенко