Справа № 495/3795/20
Номер провадження 2/495/2113/2020
21 жовтня 2020 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого одноособово судді Савицький С.І.,
при секретарі судового засідання Гасанзаде М.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд:
- розірвати шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладений 11.09.2015 року, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №412 (свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_1 ;
- прізвище « ОСОБА_4 » після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне « ОСОБА_3 »;
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на мою користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 888) в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 вересня 2015 року вона, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . Шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №412 (свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_1 ).
Від шлюбу мають малолітню дитину сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 888).
На даний час шлюб між ними фактично припинено. Причиною припинення шлюбу стало те, що в них різні погляди на сімейне життя, різні інтереси, через це в їх сім`ї постійні скандали та непорозуміння один одного.
Їхні сімейні відносини припинилися з грудня місяця 2019 року, примирення між ними не є доцільним у зв`язку з чим строк на примирення встановлений чинним законодавством просить не надавати. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не є можливим. Тривалий час вони проживаємо окремо один від одного.
Син знаходиться на повному її утриманні. Але дитина потребує чимало витрат і коштів для належного, необхідного та достатнього забезпечення її утримання, яких в неї особисто не вистачає.
Відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину, він працює на різних роботах, має регулярний дохід, матеріальну допомогу не надає, дитина постійно потребує грошових витрат.
На підставі наведеного позивач просить задовольнити позов в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням провести засідання за її відсутністю, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечую.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки про час, дату та місце судового розгляду.
Відповідач відзив не надав.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2020 року по справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, враховуючи відсутність відзиву відповідача в порядку статті 280 ЦПК ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, в порядку заочного розгляду справи.
Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою (ч.2 ст. 281 ЦПК України).
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 11.09.2015 року між сторонами зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеської області, актовий запис 412, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .
Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 888.
Відповідно до довідки КП «ЖЕО-1» від 18.06.2020 року № 356 малолітній син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає постійно з позивачем.
Як вбачається з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Ч.1 ст. 105 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них.
Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Сторони по справі разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинені.
Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Позивач скористався даним правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.
Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний Бюджет на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.У відповідності до частин 1-2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Позивачка просить суд стягувати з відповідача 1/4 частину від усіх видів його заробітку, але не менше мінімальної гарантованої суми, що повністю відповідає нормам сімейного законодавства.
У відповідності до п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
З позову вбачається, що позивачка просить стягувати аліменти з відповідача, починаючи з моменту подачі позову, у зв`язку з чим суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з 02.07.2020 року до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, суд покладає на відповідача обов`язок щодо сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 206, 247, 258, 263- 265, 273, 280, 281 ЦПК України, ст. ст.104, 105, 109, 110, 112, 113, 114, 115 СК України, суд -

УХВАЛИВ:
Задовольнити позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 11.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 412.
Прізвище позивача « ОСОБА_4 » після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне « ОСОБА_3 ».
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 888) у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.07.2020 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк зі дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Савицький С.І.