Справа № 307/3881/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 жовтня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Готри Т.Ю.,

суддів Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.,

за участі секретаря судових засідань Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Тячівського районного суду від 23 березня 2020 року, ухвалене суддею Чопик В.В.,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 19.04.2010 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з нарахуванням відсотків за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами Банку», викладеними на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (далі Договір). При укладенні договору сторони керувалися положеннями ч.1 ст.634 ЦК України.

Посилаючись на невиконання належним чином відповідачкою ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором, внаслідок чого станом на 31.10.2019 утворилась заборгованість в розмірі 748 194,94 грн, з яких: 7 636,55 грн заборгованість за кредитом, 733 608,43 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 0,00 заборгованість за комісією, 6 950,00 заборгованість за пенею, позивач, вказуючи на своє право, як кредитодавця, вимагати від боржника будь яку суму заборгованості за кредитом, просив стягнути з відповідачки за свою користь 123 526,84 грн, яка складається з 7 636,55 грн заборгованості за кредитом та 115 890,29 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 19.04.2010 по 31.05.2017, а також 1921,00 грн судових витрат.

Заочним рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 23.03.2020 позов задовлено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 636 грн та судові витрати у розмірі 1 921 грн. У решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Тячівського районного суду від 23.03.2020, просив рішення скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги банку в цій частині задовольнити у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін. Стягнути з відповідачки судові витрати.

Вказував на те, що суд допустив однобічність та неповноту судового розгляду, не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, не перевірив розрахунок заборгованості за кредитним договором, безпідставно не взяв до уваги довідку про умови кредитування, особисто підписану відповідачкою. Стверджує, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Відповідачка висловила згоду про оформлення договору, отримання кредитної картки «Універсальна» та особисто засвідчила підписом, що вона ознайомлена і згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані їй у письмовому вигляді.

Вважає, що місцевий суд, відмовляючи у стягненні на користь банку відсотків, допустив грубе порушення основоположних норм банківського кредитування. До того ж необхідність сплати боржником процентів кредитору передбачено і ст. 169 Кодексу європейського договірного права.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 15.05.2020 АТ КБ «ПриватБанк» поновлено строк на апеляційне оскарження заочного рішення Тячівського районного суду від 23.03.2020.

У судовому засіданні представник АТ КБ "ПриватБанк" Дурдинець Р.Ю. апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити з підстав наведених у скарзі.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належєним чином (під розписку), а тому її неявка, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд уважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відтак, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідачки на користь банку відсотків за користування кредитними коштами.

Судом установлено, що 19.04.2010 між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 10 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки на користь банку відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 539, 551,1048-1050 ЦК України, враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03.07.2019 у справі 342/180/17, виходив із того, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що саме Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. А тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_3 банк дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Проте колегія суддів із висновком суду першої інстанції повністю погодитись не може з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, розмір відсотків, які банк просив стягнути з відповідачки становить 115 890,29 грн, які їй нараховані за період з 19.04.2010 по 31.05.2017.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» вбачається, що базова відсоткова ставка в місяць становить 2,5 %, нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк», наданої представником банку в суді апеляційної інстанції, відповідачка ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором отримала кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до 03/14.

Відтак, у межах строку кредитування до 03/14 відповідачка мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа місяця, наступного за звітнім. Починаючи з квітня місяця 2014 відповідачка мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

А тому положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 в справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові від 23.05.2018 Великою Палатою Верховного Суду (справа № 910/1238/17) більш роз`яснено питання по стягненню процентів, що виникають з кредитних правовідносин.

Зокрема у пункті 6.20 постанови зазначено, що термін користування чужими грошовими коштами може використовуватися у двох значеннях. Перше це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Отже, наразі правова позиція Великої Палати Верховного Суду зводиться до того, що проценти, які нараховуються за надані в користування грошові кошти поділяються на дві категорії:

1.«проценти за користування кредитом» проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики) визначеного в договорі, і такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, і які сплачуються позичальником та порядок виплати яких урегульовано ч. 1 статті 1048 та ч. 1 статті 1054 ЦК України.

2.«проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами» проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати яких урегульовано частиною 2 статті 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

З огляду на наведене доводи банку про те, що він відповідно до статті 1048 ЦК України має право на стягнення відсотків, нарахованих з 01.04.2014 по 31.05.2017, тобто після спливу визначеного договором строку кредитування, є безпідставними.

Доказів того, що відповідачці після закінчення строку дії кредитної картки № НОМЕР_1 у березні 2014 року видавалася нова кредитна картка, що б вказувало на продовження строку дії кредитного договору та надавало банку право на нарахування відсотків згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, матеріали справи не містять.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, загальний розмір заборгованості за відсотками станом на 31.03.2014 (строк повернення кредиту) складає 1 599,59 грн, а тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідачки на користь банку.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідно до ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині відмови банку у стягненні з відповідачки відсотків, з ухваленням в цій частині нового рішення, яким позовні вимоги банку в цій частині слід задовольнити частково.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядається.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню 37,45 грн судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Тячівського районного суду від 23 березня 2020 року в частині відмови Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у стягненні відсотків скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.04.2010 в сумі 1 599,59 грн, що складає заборгованість за відсотками.

У решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 37,45 грн судових витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач :

Судді :