Житомирський апеляційний суд
Справа №278/538/20 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 63 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,
суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/538//20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира, про визнання дій незаконними, скасування наказу та зобов`язання поновити в черзі на отримання житла, за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 13 травня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Грубіяна Є.О.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що більше 25 років проходив військову службу у Збройних силах України, з 29 липня 1994 року перебував на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_2 та 13 грудня 2012 року був звільнений у запас за віком. З 27 грудня 2012 року його виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та направлено на військовий облік до Житомирського обласного військового комісаріату. За час проходження військової служби він не був забезпечений службовим або постійним житлом за рахунок Міністерства оборони України. На даний час правонаступником військової частини НОМЕР_2 є військова частина НОМЕР_1 .
Вказує, що під час проходження військової служби, у 2001 році, йому надано для проживання кімнату АДРЕСА_1 . За вказаною адресою він був зареєстрований з серпня 2001 року по вересень 2016 року та проживав у цьому житловому приміщенні разом зі своєю дружиною та дочкою. У зв`язку із розлученням він звернувся до будинкоуправління АДРЕСА_2 , на балансі якого перебувало зазначене житло, із заявою про переоформлення цієї кімнати на його колишню дружину. Актом від 12 вересня 2016 року вказане житлове приміщення було прийнято на баланс КЕЧ та знято його з реєстрації за даною адресою. Проте, в подальшому листом від 8 листопада 2016 року Квартирно-експлуатаційний відділ повідомив його про те, що документи щодо здачі ним цього житла видані безпідставно.
Позивач також зазначає, що з 5 вересня 2018 року він зареєстрований та проживає на умовах договору найму у квартирі АДРЕСА_3 .
13 січня 2020 року житлова комісія ВЧ НОМЕР_1 прийняла рішення про зняття його з квартирного обліку з тих підстав, що він проживав за межами Житомирського гарнізону.
Оскільки такі дії не відповідають вимогам ст. 12 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також п.п.11,13 Положення про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, затвердженого наказом МО України від 23 грудня 1992 року №220, ОСОБА_1 просив визнати незаконними дії військової частини НОМЕР_3 , а також рішення, оформлене протоколом №1 від 13 січня 2020 року, в частині зняття його з квартирного обліку.
Також просив скасувати п. 8 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14 січня 2020 №15 стосовно зняття його з квартирного обліку та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити його на квартирному обліку в загальній черзі з 29 липня 1994 року та в позачерговій черзі.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 13 травня 2020 року позовні вимоги задоволено.
Визнано незаконним протокол №1 від 13 січня 2020 житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в частині зняття позивача з квартирного обліку.
Скасовано п.8 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14 січня 2020 року №15 в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 поновити його на квартирному обліку в загальній черзі з29 липня 1994 року та в позачергові черзі.
В апеляційній скарзі військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Зокрема, зазначає, що позивач в період з 12 вересня 2016 року по 5 вересня 2018 року проживав без реєстрації в с. Романівка Бердичівського району Житомирської області й на підставі п. 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень, а також ст. 40 ЖК України втратив право перебувати на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 .
В судовому засіданні представник військової частини НОМЕР_1 підтримала апеляційну скаргу.
На думку представника третьої особи, апеляційна скарга є обгрунтованою.
Позивач в судовому засіданні не визнав доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та з 29 липня 1994 року перебував на квартирному обліку. Наказом командира 8 армійського корпусу від 13 грудня 2012 року №57-ПМ його звільнено у запас за віком відповідно до п. «в» ч.6 ст. 26 Закону України « Про військовий обов`язок та військову службу».
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27 грудня 2012 року №285 позивача виключено зі списків особового складу частини та направлено для зарахування на військовий облік до Житомирського ОМВК.
Долучений до матеріалів справи витяг з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , яка є правонаступником військової частини № НОМЕР_4 , від 13 січня 2020 року за №1 містить інформацію про те, що прапорщика запасу ОСОБА_1 знято з квартирного обліку у зв`язку з тим, що він з 12 вересня 2016 року по 5 вересня 2018 року проживав в іншому населеному пункті, поза межами Житомирського гарнізону.
Згідно з п.8 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14 січня 2020 року позивача знято з квартирного обліку загальної та позачергової черги.
Підставою для зняття з квартирного обліку зазначено п.15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, затверджені постановою РМ УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470, а також ст. 40 ЖК України.
Так, відповідно до положень ст. 40 ЖК України громадяни знімаються з квартирного обліку, зокрема, у разі виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту.
Згідно з п.15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті.
Відповідно до п.6 розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом МО України від 31 липня 2018 року №380, військовослужбовці та члени їх сімей до одержання ними жилого приміщення для постійного проживання мають право зареєструватися у військовій частині за її місцезнаходженням.
У разі розформування військової частини особи, звільнені в запас або відставку, які зареєстрували місце проживання за адресою такої військової частини, мають право зареєструвати своє місце проживання за адресою розташування військового комісаріату, в межах адміністративно-територіальної одиниці якого розташована військова частина.
Пунктом 3 розділу VI вказаної Інструкції також передбачено, що особи, звільнені з військової служби із залишенням на обліку для забезпечення їх житлом за рахунок Міноборони, у разі розформування військової частини зараховуються на відповідний облік у військовому комісаріаті, на території обслуговування якого знаходилася розформована військова частина, з правом реєстрації місця проживання (перебування) при військовому комісаріаті.
Тобто, реєстрація за місцем знаходження військової частини чи військового комісаріату є правом, а не обов`язком військовослужбовця. Таким чином, та обставина, що позивач протягом періоду з 12 вересня 2016 року по 5 вересня 2018 року проживав без реєстрації у с. Романівка Бердичівського району Житомирської області, не є підставою для зняття його з квартирного обліку.
Окрім того, відповідно до п.4 даної Інструкції передбачено, що військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Частиною 9 статті 12 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» також передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах, квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Таким чином, позивач, маючи вислугу на військовій службі понад 20 років й не будучи забезпеченим службовим чи постійним житлом за рахунок Міністерства оборони України, після звільнення з військової служби у запас за віком, має право перебувати на квартирному обліку до одержання житла чи відповідної грошової компенсації.
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,368, 374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 13 травня 2020 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: