ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6424/20Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/817/752/20 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 310000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

секретаря - Сович Н.А.

сторін - представника апелянта ОСОБА_1 - адвоката

Майки М.Б., представника заявника ОСОБА_2 -

адвоката Боднар О.В.,

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2020 року, постановлену суддею Ромазаном В.В., у цивільній справі № 607/6424/20 за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення її позову до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, що перебуває на розгляді Тернопільського міськрайонного суду, шляхом накладення арешту на грошові кошти: - в сумі 21 199,70 дол. США, розміщені на депозитному рахунку в АТ «УкрСиббанк» за № НОМЕР_1 ; - в сумі 2 113 989 грн., розміщені на депозитному рахунку в АТ «Райффайзен Банк Аваль» за № НОМЕР_2 ; - в сумі 30 401 ЄВРО, розміщені на депозитному рахунку № НОМЕР_3 в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», відкритих на ім`я ОСОБА_1 . В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що невжиття відповідних заходів судом може в подальшому утруднити та зробити неможливим виконання рішення в справі про поділ майна подружжя, предметом поділу за яким є, в тому числі й кошти на вищевказаних рахунках, які були відкриті в банківських установах під час її перебування у шлюбі з ОСОБА_1 на ім`я останнього, оскільки ОСОБА_1 будучи власником вказаних рахунків вправі розпорядитися наявними на них коштами на власний розсуд.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2020 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Накладено арешт на грошові кошти, які обліковуються на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання АДРЕСА_1 , а саме:

- на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005 в межах грошової суми 21 199 (двадцять одна тисяча сто дев`яносто дев`ять) доларів США;

- на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335 в межах грошової суми 2 113 989 (два мільйони сто тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн.;

- на рахунку № НОМЕР_3 , відкритому в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», МФО 322313 за договором банківського вкладу «Накопичувальний строковий» № 218198 від 30 травня 2019 року в межах грошової суми 30 401 (тридцять тисяч чотириста одне) ЄВРО, до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

Для організації виконання копію ухвали направлено до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, АТ «УкрСиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська 2/12), АТ «Райффайзен Банк Аваль» (01001, м. Київ, вул. Лєскова, 9), ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її незаконною та необґрунтованою.

Вважає, що обраний вид забезпечення позову суттєво порушує його права та є не співрозмірний з заявленими позовними вимогами, оскільки позивачем не доведено факту наявності на його банківських рахунках грошових коштів; долучені до позову банківські довідки датовані 2019 роком. Крім того, позивачем не доведено, що грошові кошти на цих рахунках є спільним майном подружжя.

Вказує, що грошові кошти необхідні йому для власного лікування і лікування батьків пенсійного віку, а також для сплати аліментів в розмірі 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відсутність у нього грошових коштів буде порушувати не лише його права, а й права дитини на утримання. Крім того, він планує придбати собі окреме житло, оскільки шлюб з позивачем розірвано.

На думку апелянта, позивачем у своїй заяві не обґрунтовано ні предмету позову, ні необхідності забезпечення позову, ні необхідності обрання вказаного виду забезпечення позову.

З урахуванням тієї обставини, що судовий розгляд щодо поділу майна подружжя не розпочався по суті, в зв`язку з чим неможливо дійти висновку чи позов не є безпідставним, вважає що заява позивача не підлягала до задоволення, оскільки не встановлено, що на даній стадії судового розгляду невжиття заходів забезпечення може будь-яким чином утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Звертає увагу на те, що зробити неможливим виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову. Разом з тим, заявником не надано доказів на підтвердження того, що не буде виконано рішення суду в разі задоволення позову, а судом не надано належної правової оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення та рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених вимог; не з`ясовано розмірності виду забезпечення позовним вимогам; не обґрунтовано необхідності вжиття таких заходів, а зроблено посилання лише на загальні норми процесуального права та доводи заявника.

У своєму відзиві позивач ОСОБА_2 відносно задоволення апеляційної скарги заперечує, вважаючи її необґрунтованою, а прийняту судом ухвалу такою, що відповідає вимогам закону.

З урахуванням заявленої нею серед інших позовної вимоги про визнання права власності на 1/2 частину грошових коштів, які знаходяться на спірних рахунках, що є депозитними, та були відкриті під час її перебування в шлюбі з ОСОБА_1 вважає співрозмірним заходом забезпечення її позовних вимог про поділ майна подружжя саме арешт банківських рахунків.

Такими, що не заслуговують на увагу вважає й доводи апеляційної скарги щодо безпідставності задоволення судом її заяви з посиланням на те, що розгляд справи про поділ спільного майна подружжя не розпочався по суті, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Звертає увагу, що апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження проблем із власним здоров`ям та здоров`ям його батьків. Крім того, стверджує, що вона з неповнолітнім сином не проживають у квартирі ОСОБА_1 , в якій проживали раніше, в зв`язку з чим відповідачу не потрібно шукати нове місце проживання, а відповідні твердження з цього приводу в апеляційній скарзі не відповідають дійсності.

Наголошує, що ОСОБА_1 присуджено до сплати аліменти в розмірі 1/4 від всіх його доходів, а факт їх сплати у максимальному розмірі зумовлено великим розміром його доходів, оскільки лише у Національному банку України за 1 квартал 2020 року ОСОБА_1 отримав дохід у розмірі 318 458 грн. 59 коп., що стверджується відповідною довідкою. Тому вважає, що арештом майна не порушуються права апелянта і це не впливає на його можливість сплачувати аліменти.

З урахуванням того, що саме на ОСОБА_1 оформлені та відкриті банківські рахунки, і є ризик, що він може розпорядитися наявними на них грошовими коштами на власний розсуд, що в тому числі, стверджується й доводами його апеляційної скарги, де зазначається про потребу саме в наявних на рахунках коштах для проведення лікування, докази необхідності проведення якого в матеріалах справи відсутні. Також, вважає, що у зв`язку з отриманням батьком апелянта пенсії, розмір якої, зокрема, за червень 2020 року складав 5912, 66 грн. та заробітної плати, розмір якої за 5 місяців 2020 року складав 154 364, 34 грн. батько відповідача не потребує утримання від свого сина.

Звертає увагу на те, що доказом того, що наявні на банківських рахунках грошові кошти є саме спільним майном подружжя є факт відкриття таких рахунків під час шлюбу.

Додатковими обставинами, що свідчать про недобросовісність дій відповідача та наявність підстав для задоволення її заяви, вважає факт відчуження без її згоди 23.04.2020 року автомобіля БМВ модель 420 і Gran Coupe 2017 року випуску, який також є об`єктом поділу, що стверджується відповідними відомостями в поданому ОСОБА_1 повідомленні про суттєві зміни майнового стану, та факт одноосібного розпорядження ОСОБА_1 грошовими коштами, що знаходилися на рахунку в АТ Райффайзен Банк Аваль, що стверджується відповідним листом Банку про закриття рахунку та неможливість виконання ухвали суду, якою було забезпечено її позов.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній.

Представник заявника ОСОБА_2 - адвокат Боднар О.В. апеляційної скарги не визнала з підстав, наведених у письмовому відзиві; просила залишити її без задоволення.

Заслухавши пояснення сторін і їх представників, перевіривши законність оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Об`єктами поділу за даними вимогами є: гараж № НОМЕР_5 , розташований в гаражному кооперативі «Ветеран» в м. Тернополі; легковий автомобіль марки «BMW» модель 420 Gran Coupe 2017 року випуску; грошові кошти у розмірі 21 199,70 дол. США на депозитному рахунку в АТ «УкрСиббанк» за № НОМЕР_1 ; грошові кошти у розмірі 2 113 989 грн. на депозитному рахунку в АТ «Райффайзен Банк Аваль» за № НОМЕР_2 ; грошові кошти у розмірі 30 401 ЄВРО на депозитному рахунку № НОМЕР_3 в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за договором № 218198.

Предметом судового розгляду у вищевказаній справі є визнання права власності на Ѕ частину усього вищепереліченого майна: гаража, автомобіля, грошові кошти в розмірах 10 999,85 дол. США в АТ «УкрСиббанк»; 1055994,5 грн. в АТ «Райффайзен Банк Аваль»; 15 200, 5 ЄВРО в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України».

Загальна сума позову складає 4 941 444, 72 грн.

Як на підставу заявленого позову, ОСОБА_2 посилалася на факт перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10 вересня 2006 року; на придбання ними в шлюбі за спільні кошти подружжя гаража № НОМЕР_5 , що в гаражному кооперативі «Ветеран» в м. Тернополі вартістю 29 426 грн.; у 2018 році - легкового автомобіля марки «BMW» модель 420 Gran Coupe 2017 року випуску вартістю 1 298 500 грн. та внесення за час шлюбу на депозитні рахунки у банках на ім`я відповідача ОСОБА_1 грошових коштів, що є спільною сумісною власністю подружжя: 21 199, 70 дол. США, в АТ «УкрСиббанк»; 2 113 989 грн. в АТ «Райффайзен Банк Аваль»; 30 401 Євро в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»; не проживання сторін однією сім`єю з 03.03.2020 року та звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу; відсутність згоди щодо добровільного розподілу нажитого майна на існування відповідно спору, а також на існування реальної ймовірності того, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на депозитні рахунки, відкриті на ім`я відповідача, може утруднити або зробити неможливим виконання в майбутньому судового рішення, що пов`язано з наявною у ОСОБА_1 можливістю в будь-який час самостійно, без погодження з нею, розпорядитися наявними на депозитних рахунках грошовими коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

Згідно вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Беручи до уваги те, що вирішення судом першої інстанції питання про забезпечення позову ОСОБА_2 проводилося без повідомлення сторін, колегія суддів вважає за доцільне дослідити долучені апелянтом ОСОБА_1 до апеляційної скарги докази та відповідно докази заявника, долучені до письмового відзиву на спростування доводів апеляційної скарги.

В зв`язку з цим, у ході апеляційного розгляду справи також встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Укрсиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська 2/12, код банку (МФО) 351005) відкрито вкладний рахунок № НОМЕР_1 в доларах США, залишок грошових коштів на якому станом на 31.12.2017 року складає 21 199, 70 доларів США, що стверджується відповідною довідкою від 06.05.2019 року № 52-3-05/147.

Згідно довідки про залишок коштів на рахунку, виданої АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 08 травня 2019 року № Д5-В77/95, станом на 31.12.2017 року залишок коштів на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, складає 1 410 856, 80 грн. Сума нарахованих відсотків за період з 01.01.2017 року до 31.12.2017 року 53 088, 80 грн.

Також, на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ «Державно-експортний банк України» 30 травня 2019 року на підставі договору банківського вкладу «Накопичувальний строковий» № 218198 від 30.05.2019 року було відкрито вкладний рахунок № НОМЕР_3 на суму 30 000 євро, та згідно з даними поданої ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, залишок по депозиту по зазначеному рахунку становить 30 401 євро, а залишок коштів, розміщених на банківському рахунку № НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» складає 2 113 989 гривень.

Відповідач ОСОБА_1 займає посаду завідувача кафедри в Тернопільському національному економічному університеті, де розмір його щомісячного заробітку, починаючи з лютого 2020 року складає 21 379, 54 грн., що стверджується долученою до апеляційної скарги відповідною довідкою за № 2314 (а.с. 15).

Крім цього, відповідач отримує дохід в Національному банку України (а.с. 18).

Батьки відповідача є пенсіонерами за віком (а.с. 37).

З довідки № 62148/02.20 від 24.06.2020 року, виданої ГУ ПФУ в Хмельницькій області, вбачається, що батько відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, розмір якої, починаючи з травня 2020 року складає 5 912, 66 грн., а крім цього, працює в ТОВ Хмельницькекногозбут, де за період з 02.01.2019 року по 31.05.2020 року отримав дохід у розмірі 154364,34 грн. (в середньому 30 852, 87 грн за місяць) (а.с. 21, 34).

На підставі виданого Тернопільським міськрайонним судом 22.04.2020 року судового наказу з відповідача ОСОБА_1 стягуються на користь позивача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј усіх видів його доходів щомісячно (а.с. 36).

23.05.2020 року ОСОБА_1 отримано дохід від відчуження наявного в нього рухомого майна, що стверджується долученим заявником ОСОБА_2 до письмового відзиву на апеляційну скаргу повідомлення ОСОБА_1 про суттєві зміни в майновому стані.

Також, з долученого до письмового відзиву ОСОБА_2 листа АТ Райффайзен Банк Аваль за № 81-15-8/5597-БТ від 28.04.2020 року вбачається факт неможливості виконання винесеної Тернопільським міськрайонним судом ухвали від 17.04.2020 року про забезпечення позову про накладення арешту на грошові кошти, що є об`єктом поділу майна подружжя в сумі 2 113 989, 00 грн, з причини що відповідний рахунок на ім`я ОСОБА_1 закрито.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням змісту позовних вимог та існування між сторонами реального спору, а також - наявної у відповідача можливості самостійно розпорядитися грошовими коштами, що знаходяться на рахунках у банківських установах, доводи заявника щодо можливості утруднення чи неможливості виконання судового рішення в майбутньому є обґрунтованими, а відтак існують передбачені законом підстави для вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_2 .

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, як такими, що відповідають вимогам процесуального права та ґрунтуються на наявних у справі доказах.

З урахуванням того, що позовна заява ОСОБА_2 містить відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, а наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо незаконності ухвали суду з посиланням на недоведеність або необґрунтованість заявлених позовних вимог, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відхиляє колегія суддів і доводи апеляційної скарги відповідача в частині, що обраний вид забезпечення позову суттєво порушує його права та є не співмірним з заявленими позовними вимогами, оскільки позивачем не доведено факту наявності на його банківських рахунках грошових коштів; долучені до позову банківські довідки датовані 2019 роком, а також не доведено, що грошові кошти на цих рахунках є спільним майном подружжя. Беручи до уваги те, що предметом спору у даній справі є поділ майна подружжя, а сума позову на день звернення складає 4 941 444, 72 грн., колегія суддів вважає, що обраний Тернопільським міськрайонним судом вид забезпечення позову накладення арешту на грошові кошти, які обліковуються на відкритих на ім`я ОСОБА_1 саме у період перебування сторін у шлюбі банківських рахунках (докази чого наявні в матеріалах справи), є співмірним із заявленими позовними вимогами. При цьому, безпідставними є й твердження апелянта щодо недоведеності позивачем наявності на банківських рахунках будь-яких коштів, оскільки, посилаючись в апеляційній скарзі на необхідність наявних на банківських рахунках коштів для лікування його самого та батьків, для придбання житла та для сплати аліментів, відповідач ОСОБА_1 тим самим особисто підтверджує їх наявність на банківських рахунках, що не потребує додаткового доведення.

Підлягають відхиленню колегією суддів і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом внаслідок застосування запропонованого позивачем способу забезпечення позову його прав та прав дитини на утримання з посиланням на необхідність коштів, наявних на банківських рахунках, для його лікування та лікування батьків, придбання житла після розірвання шлюбу, а також для сплати аліментів на утримання сина в розмірі 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, оскільки апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження наявних у нього чи його батьків проблем зі здоров`ям, для усунення яких не достатньо коштів, що отримуються ними у вигляді заробітних плат і пенсій та інших доходів, зокрема, отриманих в Національному банку України за 1 квартал 2020 року в розмірі 318 458 грн. 59 коп., що стверджується відповідною довідкою з Податкової інспекції за № 39 від 21.02.2020 року. Крім цього, колегія суддів приймає до уваги й ту обставину, що аліменти ОСОБА_1 присуджено до сплати в розмірі 1/4 від всіх його доходів, інформацію про отримання яких містить, у тому числі, й вищезгадана довідка з ДПІ. Також, фактом не проживання позивача ОСОБА_2 з неповнолітнім сином у квартирі відповідача спростовуються доводи останнього щодо необхідності купівлі йому нового житла після розлучення.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині, що заява про забезпечення позову не підлягала до задоволення, оскільки розгляд справи про поділ спільного майна подружжя не розпочався по суті, колегія суддів такі доводи до уваги не приймає та звертає увагу апелянта на те, що ч. 2 ст. 149 ЦПК України допускає вжиття заходів забезпечення позову як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині не надання позивачем доказів на підтвердження того, що в разі задоволення позову рішення суду не буде виконано, оскільки предмет доведення при вирішенні питання про забезпечення позову не вимагає надання позивачем доказів неможливості виконання рішення суду в майбутньому, а сам по собі факт перебування грошових коштів, спір про власність на які є предметом судового розгляду, на рахунку в банку в одного з подружжя, не викликає в суду жодних сумнівів щодо реальної можливості розпорядження останнім у власних інтересах (про що наголошується самим же відповідачем в його ж апеляційній скарзі з посиланням на наявність у нього необхідності в таких коштах), наслідком чого в подальшому може бути утруднення чи неможливість виконання судового рішення.

Таким чином, ухвала Тернопільського міськрайонного суду в даній справі прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

У відповідності до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 35 ч.ч. 1, 3; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 1; 375 ч. 1; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню не підлягає.

Дата складання повного судового рішення 21 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді