Справа №442/758/20
Провадження №2/442/500/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Медведика Л.О.,

з участю секретаря Далявської Л.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, укладений 08 січня 2008 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції, актовий запис № 1.

В підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося. Дітей у них не має, фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Їхній шлюб носить лише формальний характер. Подальше спільне життя, примирення та збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам. Розірвати шлюб добровільно відповідачка не бажає, тому він змушений звернутися до суду.

Представник позивача ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити.

Відповідач подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає, просить їх задоволити.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо його розірвання, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 , зареєстрований 08 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції, актовий запис № 1.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає, що дана сім`я остаточно розпалась і зберегти її неможливо. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, дітей у них не має, не підтримують шлюбних відносин, відповідач згідна на розірвання шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позов є підставним та підлягає до задоволення.

Висновок суду в даному випадку відповідає вимогам ст.112 СК України та п.10 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", згідно яких суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 840,80 грн. судового збору, який він просить стягнути з відповідача.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 840,80 грн. судового збору.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Беручи до уваги вищенаведене, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 420,40 грн., що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 4,7,10,81,141, 263-266 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ), зареєстрований 08 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції, актовий запис № 1.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишається на прізвищі, обраному під час державної реєстрації шлюбу.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) з Державного бюджету України 420,40 (чотириста двадцять) грн 40 к. судового збору, сплаченого ним за подання до суду позовної заяви за квитанцією № платежу від 04.02.2020.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Медведик Л.О.