Справа № 658/4145/19
(провадження № 2/658/372/20)
Рядок № 31
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

01 жовтня 2020 р. м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

в складі : судді Терещенко О.Є.

при секретарі Оніщенко Л.В.

за участю представника позивача Коваля В.С.

відповідачки ОСОБА_1

представників відповідачів - адвокатів Гомельчука С.С., Зінкевича Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Каховка, цивільну справу за позовом Ка-ховської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

В провадженні Каховського міськрайонного суду Херсонської області перебуває справа за по-зовом Каховської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі.

В судовому засіданні представник відповідачів адвокат Зінкевич Д.С. подав до суду клопо-тання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування клопотання вказано, що позивач просить стягнути заборгованість за догово-ром оренди, укладеним між юридичною особою Каховською міською радою та фізичними особами-підприємцями, тобто предметом спору є заборгованість по орендній платі за договором, улкдаеним між суб`єктами господарської діяльності.

Судом встановлено, що предметом розгляду справи є стягнення орендної плати за користу-вання земельною ділянкою по Договору оренди від 24.11.2013 року. Згідно пункту 1 даного Договору його предметом є земельна ділянка для обслуговування нежитлових приміщень, офісів та квартир. Відповідно до пункту 16 Договору цільове призначення земельної ділянки: землі промисловості, тран спорту, зв`язку, оборони та іншого призначення, для обслуговування нежитлових приміщень, офісів та квартир по АДРЕСА_1 .

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єкт-ний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукуп-ності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарсь-кого процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністра-тивного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року, яким чинні Господарський процесуальний кодекс України та Цивільний процесуаль-ний кодекс Ук-раїни викладено у новій редакції.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України у редак-ції вищевказаного Закону (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідно-син, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК Ук-раїни (тут і далі у редакції вищевказаного Закону).

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спо-рах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльно-сті, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції госпо-дарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є під-приємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сто-ронами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Такої позиції дійшла Велика Палата Верховного суду у постанові від 02 жовтня 2018 року по справі № 910/1733/18.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду ци-вільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсуд-ності цивільних справ» від 01.03.2013 № 3, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інте-ресів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з ін-ших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судо-чинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним ко-дексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАГІ) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністра-тивні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивіль-ного судочинства.

Згідно п. 1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 № 11, з урахуванням при-писів статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) справи зі спорів, по-в`язаних з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними, розглядаються господар-ськими судами за одночасної наявності двох умов: якщо ці спори виникають з цивільних (частина перша статті 1 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України) або господарських (стаття 3 Госпо-дарського кодексу України, далі - ГК України) відносин, у тому числі з корпоративних, та суб`єктний склад сторін спору відповідає вимогам статті 1 ГПК).

Якщо спір щодо визнання недійсним договору виник із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, то з урахуванням вимог частини дев`ятої статті 16 ГПК справа підлягає розгляду господарським судом за місцезнаходженням об`єкта земельних відносин або основної його частини.

Згідно п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24.10.2011 N 10, зазначено, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяль-ності, а також спори, пов`язані з:

- визнанням недійсними договорів, укладених суб`єктами господарювання, або між суб`єктами госпо-дарювання та органами державної влади і місцевого самоврядування шляхом проведення прилюдних торгів (аукціону), у тому числі договорів купівлі-продажу і оренди землі, незалежно від наявності у нього статусу підприємства чи організації в розумінні частини першої статті 1 ГПК (тобто підпри-ємства, установи, організації, іншої юридичної особи, громадянина, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і набув статусу суб`єкта такої діяльності), залучається до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, і, отже, відповідна справа за будь-яких обставин підлягає розгляду господарським судом.

Відповідно до п.1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі пи-тання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 № 6, питання про те, чи підвідомча господарському суду справа у спорі, що виник із земельних правовід-носин, повинно вирішуватись залежно від того, який характер мають спірні правовідносини, тобто чи є вони приватноправовими чи публічно-правовими, та чи відповідає склад сторін у справі статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

Згідно п. 1.2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 № 6, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з право-відносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження влас ника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового харак-теру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам.

У п. 1.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання прак-тики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 № 6, зазначено, що у порядку господарського судочинства вирішенню підлягають такі категорії спорів, засновані на положеннях статті 319 ЦК України, глав 27, 29, 33, 34 ЦК України та глави 15 ГК України, розділів ІІІ-У ЗК України, зокрема, що виникають з укладення, зміни, розірвання, виконання договору оренди земельних ділянок, інших договорів користування земельними ділянками, в тому числі спори про стягнення заборгованості з орендної плати за договорами на користування земельною ділянкою.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, відносини між Каховською міською ра-дою та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є правовідносинами юридичної особи та фізичних осіб-підприємців щодо оренди земельної ділянки, що виникла на підставі договору оренди укладеного між Каховською міською радою та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 24.11.2013 року. Тобто, між позивачем та від-повідачами наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за договором оренди, сторонами якого є юридична особа та фізичні особи-підприємці, що відповідає ознакам спо-ру, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписа-ми ГПК України.

Відповідно до положень частини другої статті 4 ГПК України право на звернення до госпо-дарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтере-сів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передба-чених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фі-зичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідача-ми - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а випадки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, чітко визначені поло-женнями статті 20 ГПК України (як приклад, пункти 5, 10, 14 статті 20 ГПК України).

Отже, враховуючи викладене, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного проце-суального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язан-ня, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підпри-ємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо роз-гляду відповідної справи.

Вказане узгоджується із позицією Великої Палати Верховного суду у постанові від 02 жовтня 2018 року по справі № 910/1733/18.

На момент укладання Договору оренди, тобто 24.11.2013 року відповідачі, які є стороною да-ного Договору, здійснювали підприємницьку діяльність, і були зареєстровані підприємцями у вста-новленому законом порядку.

З викладеного, можна дійти висновку, що зазначений спір відноситься до юрисдикції госпо-дарських судів оскільки до їх юрисдикції відносяться спори щодо розгляду спорів стосовно право-чинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього ос-новного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`-єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Згідно ч. 1 ст. 255 ЦПК України справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочин-ства.

З огляду на викладене провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку у зв`язку із предмет-ною підсудністю розгляду даного спору в порядку господарського судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 255, 256, 258-261, 263, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Каховської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголо-шення до Херсонського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на по-новлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга по-дана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:Терещенко О. Є.