Справа № 265/7943/19
Провадження № 2/265/437/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 квітня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/7943/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника 3-ї особи - Мамаєвої С. В., -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись в його обґрунтування на те, що під час шлюбу між сторонами, який було в подальшому розірвано 30 жовтня 2017 року рішенням суду, у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Натомість ще до розірвання шлюбу, тобто з грудня 2016 року, сторони перестали проживати однією сім`єю. З того часу малолітній ОСОБА_4 постійно мешкає з позивачкою, яка займається вихованням та утриманням дитини. В свою чергу відповідач не приймав жодної участі з того часу у вихованні та утриманні дитини, не виконуючи свої батьківські обов`язки. За позовом матері дитини рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 . В той же час відповідач з 2017 року про своє місцезнаходження не повідомляє, вихованням та утриманням сина ОСОБА_4 не займається, не сплачуючи аліменти за рішенням суду. Наразі позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 , які удвох займаються вихованням сина позивачки, здійснюючи повне матеріальне утримання дитини, піклуючись про його здоров`я та розвиток. При цьому малолітній ОСОБА_3 сприймає чоловіка позивачки, ОСОБА_5 , як свого рідного батька. Враховуючи, що до теперішнього часу відповідач вихованням, утриманням свого сина ОСОБА_4 не займається, з сином ніяк не спілкується та від сплати аліментів на дитину ухиляється, то просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 .

У судовому засіданні позивачка, ОСОБА_1 , заявлені позовні вимоги підтримала повністю, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені у поданій нею позовній заяві. При цьому вказувала, що відповідач жодним чином не приймає участі у житті свого сина, навіть, не спілкується із ним, та приховує своє місце перебування з метою ухилення від сплати аліментів. Просила задовольнити позов.

Представник третьої особи, яка діє на підставі довіреності, ОСОБА_6 , підтримувала заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 , вважаючи їх обґрунтованими та такими, що відповідають інтересам дитини.

Відповідач, ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленим про час та місце слухання справи належним чином, не надавши суду заяву з проханням вирішити спір у його відсутність.

За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, які з`явились, допитавши свідків та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що поданий позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

На підставі ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі за текстом рішення - СК) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а також несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Суд встановив, що згідно із свідоцтвом про народження, виданого повторно 20 серпня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1051, вбачається, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_7 народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 29 травня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 206, ОСОБА_2 одружився на ОСОБА_8 .

На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 30 жовтня 2017 року вказаний шлюб між сторонами було розірвано з 4 грудня 2017 року.

За виконавчим листом, виданим на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 2 березня 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 було стягнуто аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від доходів, за яким було відкрито виконавче провадження Лівобережним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполя.

Судом також встановлено, що на підставі ухвали суду від 17 грудня 2019 року боржник по аліментним платежам на корись позивачки, ОСОБА_2 , був оголошений судом у розшук.

В той же час за свідоцтво про шлюб, виданим 7 серпня 2019 року Кальміуським районним у міста Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Донецькій області, актовий запис № 150, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 одружились, внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище - ОСОБА_9 .

Відповідно до акту № 5, складеного головою ОСББ «Жовтневий-140» при обстеженні житлово-побутових умов від 31 серпня 2019 року, вбачається, що за місцем мешкання ОСОБА_1 були створені гарні умови для проживання родини позивачки, у дітей якої є власна кімната, обладнана сучасними меблями для підготовки уроків та сну, а також достатня кількість одягу за сезонами, продукти, іграшки та книжки.

Крім цього з такого акту вбачається, що ОСОБА_2 до працівників ОСББ «Жовтневий-140» жодного разу не звертався, зі своїм сином не спілкується та участь у його вихованні не приймає.

За інформацією КДНЗКТ «Ясла-садок № 136 «Ялинка» Маріупольської міської ради» від 5 серпня 2019 року ОСОБА_3 відвідує такий заклад з 16 квітня 2019 року, якого туди водить позивачка, здійснюючи піклування ним. При цьому за цей час відповідач не відвідував свого сина, ОСОБА_4 .

За характеристики КДНЗКТ «Ясла-садок № 136 «Ялинка» Маріупольської міської ради» відносно ОСОБА_3 вбачається, що вихованням дитини займається мати, матеріальне становище якої задовільне.

Відповідно до інформації КНП ЦІПМСД № 5 від 2 серпня 2019 року ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю, яка його приводить до лікаря та займається його піклуванням. Натомість ОСОБА_2 до лікаря дитину не приводив та станом здоров`я дитини не цікавився.

За відомостями з ТОВ «Транспоінт» від 2 вересня 2019 року ОСОБА_5 працює на такому товаристві з 1 серпня 2019 року на посаді юриста, характеризується виключно з позитивного боку та виховує двох малолітніх дітей ОСОБА_1 .

На підставі характеристики президента федерації ММА на ОСОБА_3 вбачається, що вихованням дитини займається ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Натомість відповідач участі у вихованні сина не приймає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказував, що зі слів своєї дружини, ОСОБА_1 , йому відомо, що відповідач з грудня 2016 року не спілкується зі своїм сином ОСОБА_4 , не бачиться із ним, не надає матеріальної допомоги. З часу знайомства із позивачкою, тобто з 2017 року, жодного разу він не бачив відповідача, який у його присутності не спілкувався жодного разу із сином, ОСОБА_4 , який у свою чергу саме його називає своїм батьком, якого він любить та піклується його вихованням та утриманням. Натомість відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні малолітнього ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_10 вказував суду, що з 2016 року він не бачив відповідача, який не цікавиться життям свого сина ОСОБА_4 , 2013 р. н., що йому відомо як зі слів позивачки, так й особисто, оскільки він періодично відвідує родину ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_11 зазначав, що знає родину ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , яких характеризував виключно позитивно, які належним чином виховують дітей позивачки та опікуються ними. В той же час він знає, що ОСОБА_2 не цікавиться своїм сином ОСОБА_4 , якого виховує ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

На підставі висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 8 квітня 2020 року вбачається, що за рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 17 березня 2020 року вирішено доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно із п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки зі сином не спілкується, не відвідує його, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться його здоров`я, життям, інтересами, а також ухиляється від утримання малолітньої дитини.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язків відносно малолітнього ОСОБА_3 , що свідчить про підтвердження підстав обґрунтування позову ОСОБА_1 , передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК, бо відповідач, будучи батьком малолітнього ОСОБА_4 протягом тривалого часу не піклується дитиною, не займався її вихованням, не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, чим фактично від участі у вихованні сина свідомо відмовився.

Таким чином суд, приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів малолітньої дитини, для реалізації її прав, дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , 2013 р. н.

На підставі ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судові витрати, понесені останньою при зверненні до суду із вказаним позовом, в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 1051 від 10 грудня 2013 року).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте відповідачем шляхом подачі письмової заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 13 квітня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в АДРЕСА_1 , а мешкає по АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований в АДРЕСА_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради, розташований в м. Маріуполі по вул. Митрополитській 3.

Суддя