Справа № 950/2387/20
Провадження № 2/950/738/20
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

21 грудня 2020 року м. Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Косолап В.М., розгялнувши заяву судді Косолапа В.М. про самовідвід по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Оніщенко Дмитро Степанович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

18.12.2020 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Оніщенко Дмитро Степанович про визнання виконавчого напису № 5625, вчиненого 27.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, щодо стягнення з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» 30977,00 грн. заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 18.12.2020, цивільна справа № 950/2387/20 розподілена головуючому судді - Косолапу В.М.

18.12.2020 головуючим суддею по даній справі подано заяву про самовідвід. Вказана заява мотивована тим, що з урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, загальних засад щодо об`єктивності судді, в тому числі тих, які встановлені Бангалорськими принципами поведінки суддів, з метою уникнення сумнівів стосовно об`єктивності прийнятого рішення суддею заявлено самовідвід, оскільки позивач по справі є працівником Лебединського районного суду Сумської області.

Розглянувши матеріали справи та доводи поданої заяви, суд вважає за необхідне задовольнити таку заяву з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 18.12.2020 суддю Лебединського районного суду Сумської області Косолапа В.М. визначено головуючим при розгляді цивільної справи № 950/2386/20 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Оніщенко Дмитро Степанович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

При цьому позивач - ОСОБА_1 , є працівником Лебединського районного суду Сумської області, а саме працює на посаді помічника судді вказаного суду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зокрема позиції висловленої у рішенні по справі «Білуха проти України», наявність безсторонності суду відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

З огляду на це навіть зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється». Важливим питанням є забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадськості до суду.

Крім того, відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

Враховуючи викладене вище, з метою уникнення сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності судді при розгляді даної цивільної справи, у якій позивач є працівником Лебединського районного суду Сумської області, заява судді Косолапа В.М. про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36-37, 39, 40, 260 ЦПК України

у х в а л и в:

1. Заяву судді Лебединського районного суду Сумської області Косолапа В.М. про самовідвід у цивільній справі № 950/2387/20 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Оніщенко Дмитро Степанович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

2. Цивільну справу № 950/2387/20 передати для повторного автоматизованого розподілу для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.М.Косолап