ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року м. Чернівці

справа № 715/2080/18

провадження 22-ц/822/829/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Кулянда М.І., Литвинюк І.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 серпня 2020 року в справі за скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», заінтересовані особи : Галицький відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» заінтересовані особи : Галицький відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 звернулося до суду з скаргою на рішення та дії державного виконавця.

Скарга обґрунтована наступним. 15.08.2019р. рішенням Глибоцькою районного суду Чернівецької області у справі №715/2080/18 відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця») до Глибоцької селищної ради, ОСОБА_1 , третьої особи на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання незаконним рішення Глибоцької селищної ради, недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 27.05.2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін та постановлено стягнути з АТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» на користь ОСОБА_1 6676,80грн. в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

На підставі вказаних рішень 17.06.2020р. Глибоцьким районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист № 715/2080/18.

17.07.2020 Товариством отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2020р. ВП №62479242 про стягнення з Товариства на користь ОСОБА_1 6 676,80 грн. судових витрат, винесену державним виконавцем Галицького відділу державної виконаної служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Левко Л.Р.

Товариство не погоджується з діями Галицького відділу державної виконаної служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2020року BП №62479242 про стягнення з Товариства на користь ОСОБА_1 6 676,80 грн. судових витрат, постанови про стягнення виконавчого збору від 06.07.2020 року ВП №62479242 та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.07.2020 року. Вважає їх протиправними, незаконними та вчиненими з порушенням норм законодавства України, а постанови такими, що підлягають скасуванню, так як вказані дії вчинені після набрання чинності Законом України «Про визнання таким що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».

Просило визнати неправомірними дії Галицького ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, які полягають у винесені постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2020 року ВП №№62479242 про стягнення з Товариства на користь ОСОБА_1 6 676,80 грн. судових витрат, постанови про стягнення виконавчого збору від 06.07.2020 ВП №62479242, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.07.2020 року ВП №62479242.

Скасувати постанову Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львові) про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2020 року ВП №62479242 про стягнення з Товариства на користь ОСОБА_1 6 676,80 грн. судових витрат на виконання виконавчого листа від 17.06.2020 року №715/2020/18, виданого Глибоцьким районним судом Чернівецької області, постанову про стягнення виконавчого збору від 06.07.2020 року ВП №62479242, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого від 06.07.2020 ВП №62479242.

Зобов`язати Галицький відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львові) винести постанову про повернення стягувачу виконавчого листа від 17.06.2020 року №715/2080/18 виданого Глибоцьким районним судом Чернівецької області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 серпня 2020 року визнано неправомірними дії Галицького ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, які полягають у винесені постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2020 року ВП №62479242, постанови про стягнення виконавчого збору від 06.07.2020 ВП №62479242, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.07.2020 року ВП №62479242.

Скасовано постанову Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львові) про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2020 року ВП №62479242 на виконання виконавчого листа від 17.06.2020 року №715/2020/18, виданого Глибоцьким районним судом Чернівецької області, постанову про стягнення виконавчого збору від 06.07.2020 року ВП №62479242, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого від 06.07.2020 ВП №62479242.

Зобов`язано Галицький відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львові) винести постанову про повернення стягувачу виконавчого листа від 17.06.2020 року №715/2080/18, виданого Глибоцьким районним судом Чернівецької області.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , просить ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 серпня 2020 року скасувати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою, постановлену з неправильним застосуванням норм матеріального права, та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Заборона вчинення виконавчих дій, встановлена Законом України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягає приватизації», не поширюється на виконання рішення у справі №715/2080/18 про стягнення грошових коштів, а тому вважає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права.

Посилається на те, що державний виконавець зобов`язаний був за власною ініціативою або за клопотання боржника відповідно до ч.1ст.19, п.11 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» зупинити вчинення виконавчих дій. А тому, висновки суду щодо наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу в порядку ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» не ґрунтується на вимогах закону.

Апелянт вважає, що державним виконавцем при винесені постанови ВП №62479242 від 06.07.2020 року про відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення виконавчого збору від 06.07.2020 року ВП №62479242, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.07.2020 року не було порушено приписів Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», а тому ухвала суду підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального права.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 15.08.2019 року рішенням Глибоцькою районного суду Чернівецької області у справі №715/2080/18 відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до Глибоцької селищної ради, ОСОБА_1 , третьої особи на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про визнання незаконним рішення Глибоцької селищної ради, недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 27.05.2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін та постановлено стягнути з АТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» на користь ОСОБА_1 6 676,80 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

17.06.2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист № 715/2080/18.

17.07.2020 року скаржником отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2020 року ВП №62479242 про стягнення з Товариства на користь ОСОБА_1 6 676,80 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, постанову про стягнення виконавчого збору від 06.07.2020 року ВП №62479242, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.07.2020 року ВП №62479242, винесені державним виконавцем Галицького відділу ДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Львів) Левко Л.Р.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

20.10.2019 набрав чинності Закон України "Про визнання таким, що втратив чинність Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №145-ІХ забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

До додатку 2 "Перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані" до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" станом на 20.10.2019р. включено АТ "Українська залізниця".

Посилаючись на зазначене, суд першої інстанції зробив висновок, що вимоги скаржника про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №62479242 від 06.07.2020 року є обґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до вимог Конституції України, постанова Чернівецького апеляційного суду від 27 травня 2020 року, що набрала законної сили з дня її прийняття, є обов`язковою для виконання.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, який регулює порядок вчинення виконавчих дій, при цьому детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.

Пункти 4 та 5 розділу ІІІ цієї Інструкції регламентують дії державного виконавця, які передують відкриттю виконавчого провадження:

- виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа;

- у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною четвертою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено підстави для повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання, а саме: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом та інше.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи зазначені вимоги закону, у державного виконавця відсутні були підстави для повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 715/2080/18 виданого 17.06.2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області. Постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2020 року ВП №62479242 про стягнення з Товариства на користь ОСОБА_1 судових витрат винесена державним виконавцем у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження".

Що стосується посилання скаржника на пункт 3 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №145-ІХ, яким забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами, застосування цих норм регулюється чинним законодавством.

Доводи апелянта, що пунктом 3 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №145-ІХ встановлена заборона вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", крім стягнення грошових коштів, є помилковими, оскільки зі змісту наведеної норми прямо вбачається, що заборона на вчинення виконавчих дій не стосуються саме стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами, а предметом стягнення у цій справі є кошти - судові витрати.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням наведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Європейської конвенції з прав людини. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Звертаючись до суду зі скаргою, АТ «Українська залізниця» просило також визнати неправомірними дії Галицького ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, які полягають у винесені постанови про стягнення виконавчого збору від 06.07.2020року ВП №62479242, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.07.2020 року ВП №62479242.

Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий лист.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 11 грудня 2019 року у справі № 443/1965/18 (провадження № 14-623цс19) від 18 грудня 2019 року у справі №344/21436/18 (провадження № 14-596цс19), від 23 червня 2020 року у справі № 705/1804/13-ц (провадження № 14-566цс19) і підстав для відступу від нього не вбачається.

Враховуючи зазначене, скарга в частині визнання неправомірними дій Галицького ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, які полягають у винесені постанови про стягнення виконавчого збору від 06.07.2020р. ВП №62479242, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.07.2020 року ВП №62479242 та скасуванні цих постанов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.377 ЦПК порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, скаргу в частині визнання неправомірними дій Галицького ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, які полягають у винесені постанови про стягнення виконавчого збору від 06.07.2020 ВП №62479242, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.07.2020 року ВП №62479242 та скасуванні цих постанов, суд помилково розглянув в порядку цивільного судочинства, тобто з порушенням правил предметної юрисдикції, а тому ухвала суду в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 705/1804/13 (провадження № 14-566цс19), колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити скаржнику, що розгляд справи у зазначеній частині віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції безпідставно зобов`язав Галицький відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції винести постанову про повернення стягувачу виконавчого листа від 17.06.2020 року №715/2080/18, виданого Глибоцьким районним судом Чернівецької області.

Судом першої інстанції не було враховано наступне. Законом України «Про виконавче провадження» встановлені права та обов`язки державного виконавця, який зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Діяльність суб`єктів владних повноважень врегульовано законами та підзаконними нормативно-правовими актами, ці правові документи дають суб`єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Суд, розглядаючи справу щодо правомірності дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Аналогічне роз`яснення надане судам в п. 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2012, яке зводиться до того, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.4 ч.1 ст.376, ст.ст.379, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 серпня 2020 року скасувати.

У задоволенні скарги в частині визнання неправомірними дій Галицького ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, які полягають у винесені постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2020 року ВП №62479242, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2020 року ВП №62479242 на виконання виконавчого листа від 17.06.2020 року №715/2020/18, виданого Глибоцьким районним судом Чернівецької області та зобов`язання Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львові) винести постанову про повернення стягувачу виконавчого листа від 17.06.2020 року №715/2080/18, виданого Глибоцьким районним судом Чернівецької області відмовити.

Провадження у справі в частині визнання неправомірними дій Галицького ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, які полягають у винесені постанови про стягнення виконавчого збору від 06.07.2020 ВП №62479242, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 06.07.2020 року ВП №62479242 та скасуванні цих постанов закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови - 19 жовтня 2020 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді М.І. Кулянда

І.М. Литвинюк