Справа № 472/1516/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2020 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Тарєлкіной Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Веселинівської селищної ради Миколаївської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 20.12.2019 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

13 лютого 2020 року ОСОБА_1 подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він фактично збільшив позовні вимоги та просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом із ним.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що 11 грудня 1999 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований у Веселинівському районному відділі реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області, актовий запис № 61.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Шлюбні відносини фактично припинені та з квітня 2019 року він з дитиною проживає окремо.

До теперішнього часу він з відповідачем ОСОБА_2 не дійшли згоди щодо місця проживання сина. Зараз дитина мешкає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що в інтересах сина проживати далі саме з ним, а не з його матір`ю, оскільки він має власний бізнес, його робочий графік вільний, тому має час приділяти увагу сину, займатися із ним вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Крім того, він має стабільний дохід, яким може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

В той час як відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов для проживання сина, мешкає у будинку, який не облаштований у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини, його навчання тощо.

Крім того, звертає увагу суду на те, що коли дитині не виповнилось 3-х місяців, відповідач пішла від нього і малолітньої дитини та проживала з іншим чоловіком тривалий час. При цьому, не цікавилась життям та здоров`ям сина.

Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, перебування сина в сім`ї відповідача негативно вплине на його виховання та здоров`я, тому просить розірвати шлюб, місце проживання дитини визначити разом з ним.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Представник Служби у справах дітей Веселинівської селищної ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Також, надав висновок комісії з питань захисту прав дитини Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про визначення місця проживання дитини за місцем проживання позивача.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 грудня 1999 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів Громадянського стану Миколаївської області, актовий запис № 61, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Сторони мають малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 . Дитина проживає разом з позивачем.

Шлюбні відносини сторони фактично припинили через різні погляди на сімейне життя та непорозуміння в наслідок чого проживають окремо.

Спільне господарство сторони не ведуть. Спорів майнового характеру сторони не мають.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи те, що шлюбні відносини сторони фактично припинили та поновлювати не бажають, любов та повага між ними відсутні і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх малолітніх дітей, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, в наслідок чого шлюб підлягає розірванню, а позовна заява в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В матеріалах справи відсутня заява відповідачки ОСОБА_2 про відновлення їй судом дошлюбного прізвища.

Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" у випадку, коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Судом встановлено, що позивач має власний будинок, в якому наявні всі умови для проживання, виховання та утримання дитини, про що відповідач не заперечила.

Відповідно до довідки Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області від 31.01.2020 року № 314 позивач ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . В будинку також проживають сестра позивача та її чоловік.

Позивач має час приділяти увагу сину, займатися із ним, гуляти та іншим чином піклуватися про нього, має стабільний дохід, може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідачка не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов для проживання сина, мешкає у будинку, який не облаштований у повному обсязі всім необхідним для розвитку дитини, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини, його навчання тощо. Крім того, відповідач не цікавиться життям та здоров`ям дитини, тривалий час проживає з іншим чоловіком.

Зазначене також не заперечено відповідачкою ОСОБА_2 .

Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України „Про охорону дитинства", кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачена обов`язкова участь органу опіки та піклування при розгляді спору щодо місця проживання дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

В матеріалах справи міститься висновок № 05-03/1216 від 26.05.2020 року комісії з питань захисту прав дитини Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, як органу опіки та піклування, щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого комісія вирішила визначити місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 місце проживання його батька ОСОБА_1 . При цьому, на засідання комісії були запрошені сторони по справі - батьки дитини: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які в ході розгляду дійшли згоди щодо визначення місця проживання дитини біля батька.

Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини.

Враховуючи вищевказане та інтереси дитини, а також приймаючи до уваги встановлені судом обставини справи, а саме те, що за місцем проживання дитини створені всі умови для її належного розвитку та виховання, спроможність позивача утримувати дитину, враховуючи висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини разом з батьком, та те, що відповідачем позовні вимоги визнані в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині визначення місця проживання малолітньої дитини підлягає задоволенню.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. за позовною вимогою про розірвання шлюбу та 840 грн. 80 коп. за позовною вимогою про визначення місця проживання дитини. Оскільки відповідач визнала позов повністю до початку розгляду справи по суті, то питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 384 грн. 20 коп. та 420 грн. 40 коп., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 384 грн. 20 коп. та 420 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, ч. 2 ст. 247, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем смт Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою смт Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, зареєстрований 11 грудня 1999 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області за актовим записом № 61 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачці залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Визначити місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання його батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок, сплачених ним згідно квитанції № 0.0..1 від 06.12.2019 року.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , з державного бюджету судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок, сплачених ним згідно квитанції № 0.0..1 від 06.12.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок, сплачених ним згідно квитанції № 97434 від 11.02.2020 року.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , з державного бюджету судовий збір в розмірі 420 (чотиристадвадцять) гривень 40 (сорок) копійок сплачених ним згідно квитанції № 97434 від 11.02.2020 року.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України).

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України).

Копію цього рішення після набрання ним законної сили надіслати Веселинівському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб (ч.2 ст. 115 СК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити сторонам, що під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID -19), строки оскарження продовжуються на строк дії такого карантину (пункт 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України»).

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіА.О. Тустановський