Провадження № 2/127/2119/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Іщук Т.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.08.2007 між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.09.2018 шлюб з відповідачем розірвано. Позивач вказує, що дитина проживає разом із нею та вона несе витрати по її утриманню, в тому числі й витрати пов`язані з розвитком дитини. Дитина відвідує заняття з англійської мови в центрі іноземних мов та розвитку особистості «ZRAZOK», сума навчання за 2019 складає 4 900 грн, а за 2020 рік - 1800 грн, а також спортивну групу, відвідування якої потребує щомісячної оплати. Крім того позивач здійснила оплату лікування зуба доньки на суму 1 800 грн, а також у 2019 році дитині було придбано велосипед вартістю 3997,60 грн. Загальна сума витрат становить 12 897, 60 грн. Відповідач будь-яких коштів на витрати не надав. При цьому позивач вказує, що відповідач не має інших утриманців, працездатний, працює за кордоном, орієнтовний дохід 1 000 дол. США. в місяць Враховуючи вищевикладене позивач просить суд стягнути на її користь з ОСОБА_2 на утримання доньки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також 6 448,80 грн додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.08.2020 було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом установлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 12.08.2007 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.09.2018 (справа №127/18381/18).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13). Дитина зареєстрована та проживає спільно з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Відповідач проживає окремо. Доказів про одержання відповідачем доходу та його розмір матеріали справи не містять.

За даними довідки, виданої ФОП ОСОБА_4 , дитина відвідує заняття з англійської мови в центрі іноземних мов та розвитку особистості «ZRAZOK», сума оплати за навчання з січня 2019 року по грудень 2019 року склала 4 900 грн, з січня 2020 по березень 2020 року 1 800 грн (а. с. 15).

Згідно квитанції від 18.12.2019 позивач оплатила послуги за заняття ОСОБА_5 в ДЮСШОР з баскетболу в сумі 400,00 грн ( а.с.16).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 грн, з 1 липня - 2318 грн, з 1 грудня по 31 грудня - 2395 грн.

Дитині виповнилося 11 років.

Суд звертає увагу, що відповідач доказів виконання своїх обов`язків по утриманню дитини не надав, а тому суд дійшов висновку про їх не виконання та порушення права позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів).

Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а тому враховуючи її заяву та положення ч.1 ст.184 СК України суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючись щодо їх розміру, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати певну матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги, відомостей про незадовільний стан здоров`я та перебування на його утриманні інших осіб не надав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 2000,00 грн щомісячно.

При визначені розміру аліментів судом враховані всі обставини, передбачені ст.182 СК України, щодо яких надані докази.

При цьому суд звертає увагу, що позивачем не надано суду жодного доказу в обґрунтування розміру аліментів, про стягнення якого заявлено позов. Суд також зважає, що відповідно до ст.182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Однак позивачем не надано жодного доказу щодо доходу відповідача. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Суд вважає за доцільне, ухвалюючи рішення в цій справі, роз`яснити сторонам право звернення до суду в подальшому із позовом про зміну (збільшення, зменшення) розміру аліментів, у випадках, передбачених ст. 192 СК України.

Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 25.06.2020.

На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, танців, певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 в справі № 6-1489цс17).

У п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витратив, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Позивач зазначає, що нею понесені додаткові витрати за відвідування дитиною занять з англійської мови в центрі іноземних мов та розвитку особистості «ZRAZOK» за 2019 рік в сумі 4 900 грн та з січня 2020 по березень 2020 року в сумі 1 800 грн, що в загальному становить 6700,00 грн та за заняття в ДЮСШОР з баскетболу в сумі 400, 00 грн та надає докази щодо цього.

Витрати, пов`язанні з розвитком здібностей дитини, суд вважає витратами викликаними особливими обставинами, які слід враховувати для визначення участі батька в цих витратах.

Щодо витрат на придбання велосипеду, що становить 3 997, 60 грн, то суд враховує, що позивачем не доведено, що такі витрати дійсно були зумовлені особливими обставинами та є додатковими саме в контексті статті 185 СК України. Вказані витрати відносяться до основних витрат, які батьки несуть на утримання дітей виходячи із своїх матеріальних можливостей.

Щодо витрат на лікування зуба, то суд не бере до уваги наданий позивачем копію товарного чеку, оскільки він не вказує на понесення витрат саме на дитину, а отже, витрати в цій частині є недоведеними. Інших доказів на підтвердження додаткових витрат позивачем не надано.

Отже, за явної необхідності у додаткових витратах на дитину для її розвитку, відповідач не виконує добровільно цей свій обов`язок, що зумовлює необхідність вирішення даного питання у судовому порядку та стягнення з нього половини понесених додаткових витрат на дитину, що є доведеними та становитиме 3550,00 грн.

Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов задоволений частково з відповідача на користь держави необхідно стягнути 374,85 грн судового збору, тобто пропорційно розміру задоволеної частини вимог.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Судом установлено, що позивач уклала договір № 01-06/20 від 01.06.2020 із адвокатом Лісковим А.Г. Згідно наданої додаткової угоди №1 та акту виконаних робіт позивач сплатила адвокату «за консультацію, надання правової допомоги та складання позовної заяви» 3 600,00 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0. .1 (а.с.10).

Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, ОСОБА_6 є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 000537, виданим 24.07.2019.

Отже, судом встановлено документальне підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 3 600,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд враховує, що дані витрати пов`язані з розглядом справи, розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а тому, зважаючи на те, що позовні вимоги були задоволені частково, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становитиме 1604,97 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 180-182, 184, 185, 191 СК України, ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 133, 137,141, 263-265, 273, 279, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, у розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від 25.06.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини в сумі 3 550,00 грн (три тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 374,85 грн судового збору на користь держави та на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 1 604,97 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: