Справа № 452/471/20
Р І Ш Е Н Н Я
"16" квітня 2020 р. м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі судді Кравціва В.І.,
секретар судового засідання Макаревич Л. Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності осіб, які беруть участь у справі та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,
ОСОБА_1 13 лютого 2020 року пред`явила до ОСОБА_2 позов про визнання за нею, позивачкою, право власності на земельну ділянку площею 1,98 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та розташована на території Містковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, згідно державного акта серія НОМЕР_1 -ЛВ № 038229, виданого Самбірською районною державною адміністрацією 30 березня 2001 року на підставі розпорядження від 27 березня 2001 року № 237 на ім`я ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У обгрунутування свого позову ОСОБА_1 посилалася на те, що після смерті її батька на майно, яке належало йому на праві власності, відкрилася спадщина і вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що Державний акт виданий її батьку ОСОБА_3 вже після його смерті.
На підставі ухвали судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 3 квітня 2020 року.
Згідно ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 3 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті на 16 квітня 2020 року.
Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог.
Відповідачка ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову.
Згідно ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях.
Відповідно до ст. 211 цього Кодексу розгляд справи відбувається в судовому засіданні.
Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Частиною 2 статті 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про здійснення судового розгляду справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.
Із свідоцтва про смерть та Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі видно, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 ( а. с. 11).
Згідно ст. ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 8.08.1995 року N720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта.
Отже, право на земельну частку (пай) виникає у члена господарства з моменту виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом.
Згідно п. 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.
Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Згідно роз`яснень, які викладені у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК).
Із сертифіката про право приватної власності на землю (середню земельну частку) видно, що ОСОБА_3 , який проживає у с. Містковичі Самбірського району Львівської області, на підставі рішення Містковицької сільської ради передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,70 гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території с. Містковичі Містковицької сільської ради народних депутатів ( а. с. 15).
Із витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Містковицькій сільській раді, який зареєстровано 27 листопада 1995 року видно, що ОСОБА_3 , згідно рішення Містковицької сільської ради передано земельну частку (пай) розміром 2,70 в умовних кадастрових гектарах ( а. с. 17).
Із Державного акта на право приватної власності на землю видно, що на підставі розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 27 березня 2001 року № 237 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 березня ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тобто вже після його смерті, передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,98 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території с. Містковичі Містковицької сільської ради та призначена для ведення особистого підсобного господарства ( а. с. 14).
Отже, до складу спадщини, яка відкрилася унаслідок смерті ОСОБА_3 , належало право на земельну ділянку на яку державний акт виданий вже після його смерті.
Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР, який був чинний на день смерті
спадкодавця, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.
Отже, ІНФОРМАЦІЯ_4 унаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.
Згідно ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Статтями 548 та 549 цього Кодексу було встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.
Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:
1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Із свідоцтв про народження та про укладення шлюбу видно, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є дочкою ОСОБА_3 ( а. с. 18, 19).
Із фотокопії паспорта громадянина України вбачається, що місце проживання ОСОБА_1 з 5 лютого 1982 року зареєстроване у с. Містковичі Самбірського району Львівської області ( а. с. 7).
Із довідки, виданої Бабинською сільською радою Самбірського району Львівської області 17 лютого 2020 року № 07-47/292 видно, що місце проживання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зареєстроване у АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_2 , 1934 року народження, та дочкою ОСОБА_1 , 1962 року народження ( а. с. 30).
Тобто, ОСОБА_1 проживаючи у будинку свого батька ОСОБА_3 після його смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.
Самбірська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за законом ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку з посиланням на те, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а Державний акт на право приватної власності на землю виданий 30 березня 2001 року вже після його смерті ( а. с. 12).
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Ураховуючи наведене, право позивачки на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права на спадкове майно за законом, а саме права власності на земельні ділянки загальною площею 1,98 га призначеної для ведення особистого підсобного господарства.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 1,98 га, яка призначені для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с. Містковичі Самбірського району Львівської області, Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області, згідно Державного акта серії ІІІ-ЛВ № 038229, виданого на ім`я ОСОБА_3 30 березня 2001 року Самбірською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження № 237 від 27 березня 2001 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № НОМЕР_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду, через суд, який ухвалив рішення, протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя