Номер провадження: 22-ц/813/6129/20
Номер справи місцевого суду: 522/1148/20
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу керуючого адвоката Адвокатського бюро «Дениса Кешкентія» Кешкентія Дениса Володимировича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2020 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом Адвокатського бюро «Дениса Кешкентія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Писаренко Євген Євгенійович про стягнення коштів за договором про надання правової допомоги,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року адвокат Кешкентій Денис Володимирович звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Писаренко Євген Євгенійович про стягнення коштів за договором про надання правової допомоги.

Позовна заява мотивована тим, що 06.11.2017 року між Адвокатським бюро «Дениса Кешкентія» в особі адвоката Кешкентія Дениса Володимировича та громадянкою Сполучених Штатів Америки ОСОБА_1 було укладено письмовий договір про надання правової допомоги з прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати ОСОБА_3 . В той же день були досягнуті аналогічні домовленості з сестрою довірителя, громадянкою ОСОБА_4 , проте відповідний договір з нею не укладався. 18 жовтня 2019 року відповідачі по справі повідомили адвоката, що мають намір розірвати з ним договір, проте з відповідною письмовою заявою (проектом угоди) про розірвання договору не зверталися. У зв`язку з тим, що адвокатом надавалася правова допомога передбачена умовами договору, а клієнтом гонорар не сплачено, адвокат звернувся з позовом до суду. За умовами договору у разі дострокового розірвання договору за ініціативою клієнта, останній сплачує адвокату неустойку у розмірі 20 000 доларів США, в національній валюті України, за курсом продажу валюти КБ «Південний» на дату здійснення розрахунку. Таким чином, адвокат просить стягнути з відповідачів на свою користь 6 175 грн. гонорару за надання правової допомоги та неустойку за дострокове розірвання договору у розмірі 494 000 грн., що в загальній сумі становить 500 175 грн.

Разом з тим, позивач просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, яке належить спадкодавцеві ОСОБА_3 , та яке було предметом звернення відповідачів до адвоката за правовою допомогою щодо успадкування спадщини.

Так, адвокат просив накласти арешт на три квартири, а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 74 кв.м.;

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 22,9 кв.м.;

- Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 57,7 кв.м.

та заборонити приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Писаренко Євгену Сергійовичу вчиняти дії щодо оформлення спадщини за спадковою справою № 3/2008 відкритою 16.02.2018 року після смерті ОСОБА_3 та видавати відповідачам свідоцтво про право власності.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2020 року у задоволенні заяви керуючого адвоката Адвокатського бюро «Дениса Кешкентія» Кешкентія Дениса Володимировича про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2020 року скасувати, заяву адвоката задовольнити та вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартири, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із не співмірності заходів забезпечення позову позовним вимогам позивача та необгрунтованості заяви.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є стягнення коштів за договором про надання правової допомоги. Заявлена позивачем сума до відшкодування становить 500 175 гривень.

У якості забезпечення позову адвокат просив накласти арешт на три квартири в Одесі, які належать спадкодавцеві ОСОБА_3 , спадкоємцями якої є відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Вказане майно було предметом звернення відповідачів за правовою допомогою до адвоката з питань його успадкування. Оскільки, як зазначає адвокат, відповідачі скористалися послугами адвоката, проте передбачений договором гонорар не сплатили, він має право на його відшкодування разом з неустойкою за дострокове розірвання договору. У звязку з тим, щоб в подальшому не виникало труднощів у звязку з виконанням рішення, у разі задоволення позову на його користь, просив вжити заходи забезпечення позову.

Таким чином, колегія суддів вбачає, що між сторонами дійсно виник спір, який витікає з договору про надання правової допомоги.

Проте, забезпечення, яке просить вжити адвокат, шляхом накладення арешту на три квартири в м.Одесі є неспівмірним із заявленою ним ціною позову в 500 175 гривень.

Висновок, на який посилається адвокат, згідно якого вартість квартири АДРЕСА_1 з площею 74 кв.м. становить 441 600 грн. не відповідає ринковим цінам в тому районі м.Одеси станом на день звернення адвоката до суду. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що дана квартира на праві власності належить ОСОБА_6 , яка договір, який є предметом позову, з адвокатом не укладала.

Інша квартира за АДРЕСА_2 , загальною площею 22, 9 кв.м. станом на 06.10.2020 року зареєстрована за померлою ОСОБА_3 та хто саме стане власником цієї квартири (успадкує квартиру) суду невідомо, а тому таке забезпечення є передчасним та може порушувати права інших осіб, які не є учасниками справи.

Хто є власником квартири АДРЕСА_4 , також встановити не можливо, оскільки інформація про власника за цією адресою в Державному реєстрі речових прав відсутня.

Крім того, суд вбачає, що предметом спору є вимоги про стягнення коштів за договором про надання правової допомоги, який не стосується вказаного майна.

Крім того, спір не стосується правомірності набуття відповідачами права на спадкування, а отже підстав для заборони приватному нотаріусу вчиняти нотаріальні дії та видавати свідоцтво про право власності, за спадковою справою, відкритою після смерті ОСОБА_3 , суд не вбачає.

За наведених обставин, забезпечення яке просить вжити адвокат є неможливим.

Разом з тим, адвокат не позбавлений звернутися до суду із заявою про витребування інформації щодо іншого майна, яке належить відповідачам, зокрема відомостей щодо відкритих на їх імя банківських рахунків, зареєстрованих на їх імя транспортних засобів, тощо.... з метою подальшого забезпечення позову шляхом накладення арешту на це майно в межах заявлених позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову та вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано відмовив заявнику у задоволенні забезпечення позову, у звязку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу керуючого адвоката Адвокатського бюро «Дениса Кешкентія» Кешкентія Дениса Володимировича - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2020 року про відмову у забезпеченні позову - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15.10.2020 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова