Справа№ 359/1447/13-ц
Провадження №4с/359/7/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2020 року м.Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі Івановій К.А.

за участі

стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання дій головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ м.Києва Кузьменко Любові Михайлівни неправомірними та скасування довідки

ВСТАНОВИВ:

До суду із даною скаргою звернувся ОСОБА_1 . Вимоги скарги обґрунтував тим, що у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває на виконанні виконавчий лист №2/359/895/2013 виданий Бориспільським міськрайонним судом Київської області 23.07.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі ј частини всіх видів заробітку починаючи з 21.02.2013 року і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Державним виконавцем 01.08.2019 року складена довідка розрахунок заборгованості з аліментів, з якої вбачається, що заборгованість за період з вересня 2016 року по 21 липня 2018 року становить 55 338,25 гривень, в той час як сума фактичної заборгованості по аліментам складала в цей період 35 542,75 гривень, про що свідчить довідка розрахунок заборгованості по аліментам від 15.07.2019 року.

Така різниця у розрахунках заборгованості обумовлена тим, що під час розрахунку заборгованості 15.07.2019 року державний виконавець у зв`язку з тим, що боржник ніде не працював, врахувала середньомісячну заробітну плату по Київській області, а 01.08.2019 року під час розрахунку заборгованості врахувала середньомісячну заробітну плату по м. Києву. Підставою для виготовлення довідки розрахунку заборгованості по аліментам від 01.08.2019 року є заява стягувача від 31.07.2019 року про надання довідки розрахунку. Окрім того, стягувачам були надані документи про те, що божник проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, в матеріалах виконавчого провадження містяться докази, які підтверджують проживання боржника ОСОБА_1 в період з вересня 2016 року по 21 липня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 .

В зв`язку з цим ОСОБА_1 , просить суд визнати дії по складенню довідки розрахунку від 01.08.2019 року неправомірними та скасувати її.

В судовому засіданні боржник повністю підтримав подану скаргу, просив суд її задовольнити.

Представник стягувача в судове засідання не з`явилася. До суду подала заперечення на скаргу, в якій просила відмовити в задоволенні даної скарги, в зв`язку з тим, що доводи скаржника є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам (а.с.57), обґрунтовуючи це тим, що ОСОБА_1 проживає за місцем знаходження належного йому майна, а саме в АДРЕСА_1 , а тому державним виконавцем вірно здійснено розрахунок заборгованості, виходячи з середньої заробітної плати по м. Києву.

Представник ДВС в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялася належним чином.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 01.08.2019 року була складена довідка розрахунок заборгованості з аліментів. Згідно даної довідки вбачається, що заборгованість за період з вересня 2016 року по 21 липня 2018 року становить 55 338,25 гривень (а.с.9-10).

В даній довідці також зазначено, що розмір заборгованості по аліментам обчислюється виходячи із середньої заробітної плати по м. Києву (а.с.9).

Згідно попередньої довідки-розрахунку заборгованості від 15.07.2019 року заборгованість за період з вересня 2016 року по 21 липня 2018 року становить 35542,75 гривень (а.с.13).

З акту-довідки №97 посвідченого майстром Алексєєнко Н.О. вбачається, що ОСОБА_1 , 1977 року народження проживає в квартирі АДРЕСА_3 без реєстрації (а.с.18).

З договору купівлі-продажу квартири від 15 вересня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 прийняв у власність квартиру під АДРЕСА_3 . Згідно п.8 вищевказаного договору право власності на квартиру у покупця виникає з моменту державної реєстрації цього права (а.с.15).

Проте, з довідки від 4.06.2018 року №02-31/476 виданої Гнідинською сільською радою та акту про встановлення факту постійного місця проживання від 6.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає в АДРЕСА_2 (а.с.25, 22-24).

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії..

Статтею ст.447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з ч.2 ст.195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Зі змісту ч.8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Суд вважає, що доводи ОСОБА_1 щодо неправомірних дій державного виконавця по підготовці та складенню розрахунку заборгованості від 01.08.2019 року, а саме в частині нарахування заборгованості з вересня 2016 року по 21 липня 2018 року заслуговують на увагу, оскільки при проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів не враховано те, що боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час розрахунку заборгованості державний виконавець враховувала середньомісячну заробітну плату по м. Києві, починаючи з вересня 2016 року, однак з договору купівлі-продажу квартири, вбачається, що ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_4 лише 15 липня 2017 року.

Тому довідка-розрахунок заборгованості від 01.08.2019 року є невірною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", що кореспондується із положенням п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.2014 року N 6, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку, що державний виконавець під час здійснення примусового виконання судового рішення не здійснив всіх необхідних та наданих йому Законом заходів щодо проведення належного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, а тому дії виконавця слід визнати неправомірними.

Аналізуючи зміст поданої скарги, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 . .

Керуючись ст.ст.7,10,12,260,261,447 ЦПК України , суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ м. Києва Кузьменко Любові Михайлівни щодо визначення заборгованості у ВП № 45481056 в розмірі зазначеному в довідці-розрахунку заборгованості по аліментам від 01.08.2019 року

Скасувати довідку-розрахунок заборгованості з аліментів від 01.08.2019 року у ВП № 45481056.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 12 жовтня 2020 року.

Суддя С.С. Чирка