Провадження №4-с/760/28/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Сопінської Н.Д., Каліш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білоконь Миколи Вадимовича, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Правекс Банк», -

В С Т А Н О В И В:

19.12.2019 р. до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білоконь М.В., винесені у виконавчому провадженні ВП №60761382, у якій заявник просить:

скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білоконь М.В. від 02.12.2019 р. у ВП №60761382:

- про відкриття виконавчого провадження;

- про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій;

- про стягнення з боржника основної винагороди;

- про арешт майна боржника;

- про арешт коштів боржника.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 02.12.2013 р. Солом`янський районним судом м. Києва було ухвалено рішення у справі №760/9086/13-ц (провадження № 2-3166/13) про стягнення з заявника, ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» 193391,11 доларів США заборгованості, що виникла внаслідок неповернення валютного кредиту, одержаного для придбання квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 57,10 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м., яка передана в забезпечення цього кредиту в іпотеку та є єдиним житлом заявника.

Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили.

На виконання зазначеного рішення суду, 25.03.2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист.

Заявник посилається на те, що згідно ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Як вказує заявник, 09.12.2019 р. через засоби поштового зв`язку ним отримано постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білоконь М.В. від 02.12.2019 р. у ВП №60761382:

- про відкриття виконавчого провадження;

- про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій;

- про стягнення з боржника основної винагороди;

- про арешт майна боржника;

- про арешт коштів боржника.

Заявник вважає, що зазначені постанови є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки приватний виконавець прийняв до виконання виконавчий документ, строк пред`явлення якого до виконання сплив, в зв`язку з чим всі прийняті постанови приватного виконавця підлягають скасуванню як такі, що прийнятті з порушенням ст. 12, п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене, заявник звернувся до суду зі скаргою на постанови приватного виконавця, яку просить задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 19.12.2019 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 26.12.2019 р., у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білоконь Миколи Вадимовича, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Правекс Банк», в частині вимог про:

скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білоконь Миколи Вадимовича від 02.12.2019 р. у ВП №60761382 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення з боржника основної винагороди, - відмовлено.

Роз`яснено, скаржнику, що розгляд скарги в даній частині вимог повинен відбуватися в порядку адміністративного судочинства.

В іншій частині вимог, ухвалою суду від 26.12.2019 р. відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білоконь Миколи Вадимовича, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Правекс Банк», та призначено справу до судового розгляду.

17.02.2020 р. до суду від представника заінтересованої особи АТ «Правекс Банк» надійшов відзив на скаргу про скасування постанов приватного виконавця, відповідного до якого представник АТ «Правекс Банк» просить в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

17.02.2020 р. до суду від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білоконь М.В, надійшов відзив на скаргу ОСОБА_1 , відповідно до якого приватний виконавець просить відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі, посилаючись на те, що остання відмітка про повернення виконавчого документа стягувачу датована 28.08.2019 р., а виконавчий лист пред`явлений для примусового виконання приватному виконавцю 02.12.2019 р. (через 3 місяці 5 днів), а тому трьохрічний строк відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» не пропущений, таким чином підстави для скасування оскаржуваних постанов відсутні.

18.02.2020 р. до суду від представника заявника ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення.

10.03.2020 р. до суду від представника АТ «Правекс Банк» надійшли заперечення на додаткові пояснення ОСОБА_1 від 18.02.2020 р.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 вимоги та доводи скарги підтримав, просив скаргу задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави, викладені у ній, та надані докази.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Білоконь М.В. в судовому засіданні заперечував щодо вимог скарги, просив відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на скаргу. В подальшому в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зареєстровану в канцелярії суду 12.03.2020 р. за Вхід. №21186.

Представник заінтересованої особи АТ «Правекс Банк» в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на скаргу та письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення учасників процесу, врахувавши їх доводи, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02.12.2013 р. за результатами розгляду справи №2-3166/13 (№760/9086/13-ц) за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 626-016/08Р від 21.10.2008 р. у розмірі 193391,11 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1545775,14 грн., з яких: 128883,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1030161,82 грн. - заборгованість по кредиту; 2191 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 17512,66 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 48847,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 390434,95 - відсотки за користування кредитом; 13470,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 107665,71 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» судовий збір в розмірі 3441,00 грн.

Встановлено, що рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02.12.2013 р. набрало законної сили 16 вересня 2014 р.

Вбачається, що 25 березня 2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва за заявою стягувача ПАТ КБ «Правекс Банк» видано два виконавчих листи про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» заборгованості за кредитним договором № 626-016/08Р від 21.10.2008 р. у розмірі 193391,11 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1545775,14 грн., а також судового збору в розмірі 3441,00 грн.

Звертаючись до суду з скаргою, заявник ОСОБА_1 посилається на те, що 09.12.2019 р. через засоби поштового зв`язку ним отримано постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білоконь М.В. від 02.12.2019 р. у ВП №60761382:

- про відкриття виконавчого провадження;

- про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій;

- про стягнення з боржника основної винагороди;

- про арешт майна боржника;

- про арешт коштів боржника.

Заявник вважає, що зазначені постанови є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки приватний виконавець прийняв до виконання виконавчий документ, строк пред`явлення якого до виконання сплив, в зв`язку з чим всі прийняті постанови приватного виконавця підлягають скасуванню як такі, що прийнятті з порушенням ст. 12, п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Із зазначеного вище вбачається, що при виконанні своїх обов`язків з примусового виконання рішень суду органи державної виконавчої служби мають діяти в межах повноважень та у спосіб який передбачений законом, а саме Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Стаття 124 Конституції України, ст. 18 ЦПК України гарантують обов`язковість виконання судових рішень, що набрали законної сили для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Згідно з ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 05.10.2016 р.), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 03.11.2015 р. ПАТ КБ «Правекс-Банк» було подано заяву до Вишенського ВДВС Вінницького МУЮ про примусове виконання виконавчого листа № 2-3166/13, виданого 25.03.2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» заборгованості за кредитним договором № 626-016/08Р від 21.10.2008 р. у розмірі 193391,11 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1545775,14 грн., а також судового збору в розмірі 3441,00 грн.

06.11.2015 р. головним державним виконавцем Вишенського ВДВС Вінницького МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49212013 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3166/13, виданого 25.03.2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 05.10.2016 р.), строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 05.10.2016 р.), у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист № 2-3166/13, виданий 25 березня 2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва неодноразово пред`являвся до виконання, проте виконання за ним так і не відбулось.

Так, встановлено, що виконавчий лист, виданий 25 березня 2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 626-016/08Р від 21.10.2008 р. у розмірі 193391,11 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1545775,14 грн., з яких: 128883,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1030161,82 грн. - заборгованість по кредиту; 2191 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 17512,66 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 48847,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 390434,95 - відсотки за користування кредитом; 13470,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 107665,71 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків, на звороті містить 2 (дві) відмітки державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу:

1) 28.09.2015 р. - виконавчий лист повернуто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (в редакції закону станом на 28.09.2015 р.));

2) 29.08.2019 р. - повернуто на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягував подав письмову заяву про повернення виконавчого документа стягувачу).

Вказані обставини підтверджуються даними інформації про виконавче провадження від 03.03.2020 р., наданою суду.

Крім того, факт та дати пред`явлення стягувачем АТ «Правекс Банк» виконавчих листів до примусового виконання підтверджується Витягом з АСВП.

Представник заявника ОСОБА_1 звернув увагу суду на те, що проставлення відмітки на виконавчому документі не врегульовано Законом України «Про виконавче провадження», тобто така відмітка сама по собі не є самостійним підтвердженням повернення виконавчого документа 28.09.2015 р. та 29.08.2019 р., а є лише похідною дією, яка вчиняється за умови наявності саме постанови виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу.

Разом з тим, варто зауважити, що пунктом 20 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 р. № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2832/), встановлено, що при закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що виконавчий лист № 2-3166/13, виданий 25 березня 2015 р. Солом`янським районним судом м. Києва, вперше був пред`явлений до виконання в строки передбачені законом та повернутий стягувачу до закінчення строків на його пред`явлення, що підтверджується копією виконавчого листа з відповідними відмітками.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий редакції встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку із неможливістю виконання рішення строк пред`явлення такого документу до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2019 р. до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білоконь М.В. надійшла заява стягувача АТ «Правекс Банк» датована 26.11.2019 р. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Солом`янським районним судом м. Києва 25.03.2015 р. за № 2-3166/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 626-016/08Р від 21.10.2008 р. у розмірі 193391,11 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1545775,14 грн.

Встановлено, що на підставі заяви стягувача АТ «Правекс Банк», приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Білоконем М.В. 02.12.2019 р. винесено:

- постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60761382 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3166/13, виданого Солом`янським районним судом м. Києва 25.03.2015 р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 626-016/08Р від 21.10.2008 р. у розмірі 193391,11 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1545775,14 грн., з яких: 128883,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1030161,82 грн. - заборгованість по кредиту; 2191 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 17512,66 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 48847,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 390434,95 - відсотки за користування кредитом; 13470,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 107665,71 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків;

- постанову про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 60761382;

- постанову про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 60761382;

- постанову про арешт майна боржника ВП № 60761382, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику;

- постанову про арешт коштів боржника ВП № 60761382, якою накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на всіх відкритих рахунках в Банках.

Відповідно до п. 5, 7 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цьогоЗакону.

Аналіз наведених норм Закону дає підстави дійти висновку про те, що виконавчий лист, виданий судом до набрання чинності цим законом, може бути повторно пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його повернення.

Таким чином, з моменту останнього повернення виконавчого документу № 2-3166/13, виданого Солом`янським районним судом м. Києва 25.03.2015 р., - стягувачу 29.08.2019 року він може бути пред`явлений до виконання до 29.08.2022 року.

За таких обставин, враховуючи наведені норми чинного законодавства, а також те, що строк пред`явлення виконавчого листа №2-3166/13 до виконання переривася, а тому перебіг трирічного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа розпочався заново з 29.08.2019 р., тобто Банк, пред`являючи лист до виконання приватному виконавцю, не пропустив строк пред`явлення цього листа до виконання.

При цьому, приватним виконавцем Білоконь М.В. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3166/13, виданого Солом`янським районним судом м. Києва 25.03.2015 р., відкрито 02.12.2019 р., тобто до закінчення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який передбачений діючим нині Законом України «Про виконавче провадження».

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік дій, які виконавець має право та зобов`язаний вчиняти.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що остання відмітка про повернення виконавчого документа стягувачу датована 29.08.2019 р., виконавчий лист повторно пред`явлений стягувачем для примусового виконання приватному виконавцю 02.12.2019 р., тобто в межах трирічного строку відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних постанов приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білоконь М.В.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що приватний виконавець Білоконь М.В. при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60761382 від 02.12.2019 р., діяв в межах діючого Закону України «Про виконавче провадження», оскаржувана постанова та дії приватного виконавця, вчинені в межах примусового виконання виконавчого листа № 2-3166/13, виданого Солом`янським районним судом м. Києва 25.03.2015 р., є правомірними, оскільки строк пред`явлення до виконання виконавчого листа стягувачем не пропущено.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи принцип обов`язковості виконання рішень, встановлений ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що подана скарга є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 18, 76-81, 258-260, 268, 273, 353, 447-453 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білоконь Миколи Вадимовича, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Правекс Банк» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суд через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: Кушнір С.І.