Справа № 523/8167/20
Провадження №2-о/523/243/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Вовкович І.В.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И ЛА :

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.Іорданії, що мешкає за адресою АДРЕСА_1 на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

- Обмежити спілкування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 6 місяців.

- Заборонити наближатися до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у її квартирі, будинку, де знаходиться квартира, за адресою АДРЕСА_2 і навколо них.

- Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або контактувати зі через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- Заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона перебуваю у невідомому йому місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися зі нею.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що заявниця ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано в 2018р.

За час перебування у шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, як зазначає заявниця ОСОБА_1 , навіть після розірвання шлюбу ОСОБА_2 не дає їй спокою, постійно телефонує, надсилає смс повідомлення з образами і погрозами, приходить до місця її проживання, довго стукає в двері квартири, влаштовує скандали, ображає нецензурними висловлюваннями та погрожує фізичною розправою, здійснює психологічне насильство.

Заявниця ОСОБА_1 неодноразово зверталась в поліцію зі скаргами на неправомірні дії колишнього чоловіка ОСОБА_2 .

21.05.2020 р. постановою судді Суворовського районного суду м.Одеси по справі № 523/5842/20 ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу за те, що 21 лютого 2020 р. близько 11:00 години, перебуваючи в парадній будинку за адресою АДРЕСА_3 , ображав нецензурною лайкою та погрожував колишній дружині ОСОБА_1 , чим вчинив насильство в сім`ї.

Заявниця ОСОБА_1 зверталася до Обласного центру медико-соціальної реабілітації жертв насильства в сім`ї через те, що ОСОБА_2 жорстоко поводиться зі нею, ображає, принижує, залякує, постійно тримає в страху, здійснює фізичне насилля на очах у дитини, постійно переслідує мене, слідкує за нею, син після побачень з батьком стає неспокійним, замкнутим.

Дані обставини стали підставою звернення до суду.

Заявниця ОСОБА_1 у судове засідання з`явилася, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання з`явився, заявлені вимоги не визнав та просив залишити їх без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в 2018р.

Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 21.05.2020 р. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, за те, що 21 лютого 2020 р . близько 11:00 години, перебуваючи в парадній будинку за адресою АДРЕСА_3 , ображав нецензурною лайкою та погрожував колишній дружині ОСОБА_1 , чим вчинив насильство в сім`ї (а.с.8-9).

Заявниця ОСОБА_1 неодноразово зверталась в поліцію зі скаргами на неправомірні дії колишнього чоловіка ОСОБА_2 , що підтверджується талонами- повідомленнями № 005908 , № 005146 ,№ 75 , № 4 № 014447 , № 74 (а.с.11-13).

22.03.2018р. висновком ст. ДОП СП Суворовського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області щодо розгляду матеріалів стосовно противоправних дій ОСОБА_2 вчинених відносно ОСОБА_1 встановлено про те, що 26.03.2018р. ОСОБА_1 звернулася до Суворовського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області в якій просила прийняти заходи до колишнього чоловіка ОСОБА_2 , який ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розплатою. За даними обставинами було складено адміністративний протокол відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП (а.с.16).

Згідно висновку ст. ДОП СП Суворовського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області щодо розгляду матеріалів від 17.08.2018р. стосовно противоправних дій ОСОБА_2 вчинених відносно ОСОБА_1 , встановлено про те, що 20.07.2018р. ОСОБА_1 звернулася до Суворовського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області в якій просила прийняти заходи до колишнього чоловіка ОСОБА_2 , який на вчинив сварку в ході якої нецензурно висловлювався на її адресу, вибивав двері квартири. Однак, факт вчинення адміністративного правопорушення не встановлено (а.с.18).

Згідно висновку ст. ДОП СП Суворовського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області щодо розгляду матеріалів стосовно противоправних дій ОСОБА_2 вчинених відносно ОСОБА_1 встановлено про те, що 06.02.2019р. ОСОБА_1 звернулася до Суворовського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області в якій просила прийняти заходи до колишнього чоловіка ОСОБА_2 , який хотів забрати дитину, ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розплатою. Однак, факт вчинення адміністративного правопорушення не встановлено, з ОСОБА_2 була проведена бесіда (а.с.14).

Заявниця ОСОБА_1 зверталася до Обласного центру медико-соціальної реабілітації жертв насильства в сім`ї, через те, що ОСОБА_2 жорстоко поводиться зі нею, ображає, принижує, залякує, постійно тримає в страху, здійснює фізичне насилля на очах у дитини, постійно переслідує мене, слідкує за нею, син після побачень з батьком стає неспокійним, замкнутим. Дані обставини підтверджується листом Обласного центру медико-соціальної реабілітації жертв насильства в сім`ї (а.с.10).

Відповідності до п. 1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 7 частини 1 вказаної статті визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обовязків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Крім того, пунктом 9 частини 1 вказаної статті визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з частиною 3 статті 26 вищевказаного Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Отже, необхідною правовою підставою для застосування щодо особи обмежувального припису є вчинення цією особою домашнього насильства та наявність достатніх ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.

Оцінюючи надані заявником докази на підтвердження фактів вчинення щодо неї домашнього насильства заінтересованою особою, суд зазначає наступне.

На підтвердження вчинення ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 домашнього насильства заявницею не надано достатньо доказів.

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, закріплений у статті 62 Конституції України, який розповсюджується і на справи про адміністративні правопорушення, належні докази вчинення ОСОБА_2 стосовно заявниці домашнього насильства, що є необхідною умовою для застосування обмежувального припису, заявником були предявлені до суду.

За загальним правилом, закріпленим частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, оскільки заявником належним чином не доведено наявності передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» правових підстав для застосування щодо ОСОБА_2 обмежувального припису, заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відмова у задоволенні заяви не позбавляє заявника права повторного звернення до суду за наявності відповідних правових підстав та у разі їх доведення належними і допустимими доказами.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 13, 81, 263-265, 294, 350-6, 353 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - залишити без задоволення.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України, але не раніше закінчення терміну оголошеного в Україні карантину

Повний текст рішення складено та підписано суддею 02.06.2020р.

Суддя Аліна С.С.