провадження № 6/752/727/20
УХВАЛА

12.10.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

за участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

09.10.2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. звернулась до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 , а саме до квартири АДРЕСА_1 . Подання приватним виконавцем мотивовано тим, що у неї на виконанні перебуває виконавче провадження № 62657762 з примусового виконання виконавчих листів № 2601/17992/12 від 30.07.2013 р. та № 752/18882/15-ц від 15.08.2016 р., виданих Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 326844,39 грн., судового збору в сумі 3268,44 грн., а також коштів в сумі 530879,34 грн., судового збору в сумі 5308,80 грн., однак, зазначені виконавчі документи боржником в повному обсязі не виконані. Боржнику 27.07.2020 року було направлено виклик, який було отримано боржником 25.7.2020 року, однак, у визначений день та час боржник до приватного виконавця не з`явився. 17.08.2020 року приватним виконавцем було направлено вимогу до боржника з метою, щоб останній надав доступ до квартири, однак, 25.08.2020 року приватним виконавцем було здійснено виїзд до боржника за адресою: АДРЕСА_1 , однак, вимога приватного виконавця боржником виконана не була. Таким чином, приватний виконавець вказує, що дії боржника суперечать нормам чинного закону в частині заборони доступу до своєї квартири, а тому зазначені обставини свідчать про свідоме невиконання боржником законних вимог приватного виконавця, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним поданням.

Дослідивши матеріали подання та додані до нього копії матеріалів виконавчого провадження, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. знаходиться зведене виконавче провадження № 62657762 з примусового виконання виконавчих листів № 2601/17992/12 від 30.07.2013 р. та № 752/18882/15-ц від 15.08.2016 р., виданих Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 326844,39 грн., судового збору в сумі 3268,44 грн., а також коштів в сумі 530879,34 грн., судового збору в сумі 5308,80 грн.

Копії постанов про відкриття виконавчих проваджень, про арешт майна та коштів боржника були направлені сторонам виконавчого провадження, однак, доказів належного їх отримання та/або не отримання із вказівкою на причини, - боржником, матеріали справи не містять.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав, ОСОБА_1 на праві власності належить Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 , та останній в зазначеній квартирі зареєстрований.

14.08.2020 року о 21-45 год. приватним виконавцем було складено акт, відповідно до якого боржник за адресою: АДРЕСА_1 , двері не відчинив, та виконавцем було залишено виклик з вимогою з`явитись на 17.08.2020 року.

17.08.2020 року приватному виконавцю боржником ОСОБА_1 було подано заяву із додатками, та зобов`язаннм подати виконавцю необхідні документи відповідно до вимог листа від 20.07.2020 р.

17.08.2020 року приватним виконавцем було направлено боржнику вимогу про надання доступу до квартири, який буде проведено 25.08.2020 р., однак, доказів отримання та/або не отримання вказаної вимоги боржником із зазначенням відповідних причин до матеріалів подання долучено не було.

25.08.2020 року приватним виконавцем було складено акт, відповідно до якого боржник за адресою: АДРЕСА_1 , двері не відчинив, вимогу виконавця не виконав, що унеможливлює виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до копії квитанції, платіжного доручення та меморіального ордеру, який було долучено приватним виконавцем до матеріалів подання, боржником було перераховано 19565,32 грн., 366624,11 грн., 19565,32 грн.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, згідно ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

В свою чергу, відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України).

Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України). Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч.1, 2 ст. 30 Конституції України).

Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, можна дійти висновку, що державний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу або звернення стягнення, зобов`язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

При цьому, надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника можливе лише за наявності відповідних обгрунтованих підстав та беззаперечних доказів на їх підтвердження.

Так, дійсно, як вбачається з матеріалів подання, рішення суду станом на час розгляду подання боржником виконано частково.

Однак, подання приватного виконавця не містить доказів того, що боржник належним чином отримав вимогу виконавця про намір вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинила цьому перешкоди, не надавала доступу до житла у відведений для цього час вчинення виконавчих дій, та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Крім того, суд звертає увагу на те, що вимога виконавця про надання доступу до житла боржнику дійсно направлялись, однак, доказів її належного отримання та/або не отримання із зазначенням причин до матеріалів подання долучено не було, а тому в даному випадку акт приватного виконавця про вихід за місцем проживання боржника не може бути оцінений як належний та допустимий доказ факту перешкоджання входженню приватного виконавця до квартири.

На підставі викладеного, а також приймаючи до уваги те, що суду не було надано достатніх та переконливих доказів на підтвердження обізнаності боржника про вчинення виконавчих дій з опису та арешту майна за місцем реєстрації, а також перешкоджання входження виконавця до квартири, суд вважає, що в задоволенні подання приватного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 258 - 260, 353, 439 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.П. Чередніченко