_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5445/14-ц
Провадження № 6/947/743/20
УХВАЛА

24.12.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Коваленко О.Б.

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Перший Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду,-

В С Т А Н О В И В:

08.12.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду с заявою, в якій просить скасувати тимчасове обмеження у її праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2014 року по справі №520/5445/14-ц e зв`язку з перебуванням на виконанні Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції виконавчого провадження № 41922555 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5844/08, виданого 25.11.2008 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з КС «Козацька» грошових коштів на користь ОСОБА_2 .

Свою заяву ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2020 року по справі № 521/7942/20 був задоволений її позов до КС «Козацька», її звільнено з посади голови правління (керівника) вказаної юридичної особи за власним бажанням.

Заявниця вказує, що з дня набрання законної сили вказаним судовим рішенням, її та Кредитну спілку «Козацька» не пов`язують жодні правовідносини, а безпідставне існування обмеження в праві виїзду за межі України є порушенням, гарантованого їй статтею 33 Конституції України права на свободу пересування.

З посиланням на відповіді Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 13.09.2019 року та від 29.05.2020 року, заявниця вказує, що, по виконавчим провадженням, які стали підставою для звернення державного виконавця із поданням до суду щодо встановлення для неї тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, державним виконавцем були винесені постанови про повернення виконавчих документів стягувачем, матеріали виконавчих проваджень передані до архіву державної виконавчої служби та згодом знищені, у зв`язку зі спливом строку зберігання, передбаченого законом.

Адвокат Подберезська Н.В. у поданій нею заяві просила суд задовольнити заяву ОСОБА_1 та скасувати тимчасове обмеження у її праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2014 року у справі №520/5445/14-ц; дану справу просила розглянути за її відсутністю.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи була сповіщена належним чином у відповідності до вимог чинного законодавства. Надала до суду, пояснення, в якому заперечувала проти задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи, надані заявником докази, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 08.05.2014 року заступник начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, звернувся до Київського районного суду м. Одеси із поданням щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівнику боржника КС «Козацька» (код ЄДРПОУ -33507651) ОСОБА_1 до виконання зобов`язань покладених на боржника наступними виконавчими документами, а саме: 1) виконавчим листом, виданим 29.05.2009 року Приморським районним судом м. Одеси по справі № 2-3378/09 про стягнення з КС «Козацька» на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 41936,94 грн., ВП № 41802727; 2) виконавчим листом, виданим 27.01.2009 року Приморським районним судом м. Одеси по справі № 2-7728/08 про стягнення з КС «Козацька» на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 46539,65 грн., ВП №41802844; 3) судовим наказом, виданим 13.12.2011 року Київським районним судом м. Одеси по справі № 2-н-3206/11 про стягнення з КС «Козацька» на користь ОСОБА_4 заборгованості по заробітній платі у розмірі 10000,00 грн., ВП № 41922223; 4) судовим наказом, виданим 13.12.2010 року Київським районним судом м. Одеси по справі № 2-н-1058/10 про стягнення з КС «Козацька» на користь ОСОБА_4 заборгованості по заробітній платі у розмірі 36000,00 грн., ВП № №41922555; 5) судовим наказом, виданим 27.01.2012 року Київським районним судом м. Одеси по справі № 2-н-3957/11 про стягнення з КС «Козацька» на користь ОСОБА_5 заборгованості по заробітній платі у розмірі 10000,00 грн., ВП № №41922829; 6) виконавчим листом, виданим 25.11.2008 року Приморським районним судом м. Одеси по справі № 2-5844/08 про стягнення з КС «Козацька» на користь ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 72409,45№42409456 (а.с. 1-6).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2014 року по справі № 520/5445/14-ц, задоволено подання заступника начальника Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 . Заборонено громадянці України, ОСОБА_1 , як керівнику боржника КС «Козацька» (код ЄДРПОУ - 33507651) виїзд за межі України. Ухвала Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2014 року по справі № 520/5445/14-ц направлена до Адміністрації державної Прикордонної служби України. (а.с. 44).

При дослідженні матеріалів справи та доданих до заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду межі України доказів, суд встановив, що 27.06.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого документа - виконавчого листа № 2-5844/08, виданого Приморським районним судом м. Одеси, 25.11.2008 року, матеріали виконавчого провадження передані на зберігання до архіву та знищені у зв`язку зі спливом строку зберігання, передбаченого законодавством.

Вказане вбачається з відповіді Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 13.09.2019 рокуза № 15/21739.

Судом також встановлено, що по виконавчим провадженням: № 41802727 з примусового виконання виконавчого листа №2-3378/09 від 29.05.2009 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з КС «Козацька» на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 41936,94 гривень; № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №2-7728/08 від 27.01.2009 року виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з КС «Козацька» на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 46539,65 гривень; № НОМЕР_2 з примусового виконання судового наказу №2-н-3206/11 від 13.12.2011 року виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з КС «Козацька» на користь ОСОБА_4 заборгованості по заробітній платі у розмірі 10000 гривень; №41922555 з примусового виконання судового наказу №2-н-1058/10 від 13.12.2010 року, виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з КС «Козацька» на користь ОСОБА_4 заборгованості по заробітній платі у розмірі 36000 гривень; №41922829 з примусового виконання судового наказу №2-н-3957/11 від 27.01.2012 року виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з КС «Козацька» на користь ОСОБА_5 заборгованості по заробітній платі у розмірі 10000 гривень, державним виконавцем відділу були винесені постанови від 27.06.2014 року про повернення виконавчих документів стягувачам, матеріали виконавчих проваджень передані до архіву органу державної виконавчої служби та зі спливом строку зберігання- знищені.

Зазначені обставини підтверджені доказами, а саме відповіддю Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі від 29.05.2020 року за № 20/20569, наданою заявницею до заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Матеріали справи не містять доказів повторного звернення стягувачів з повернутими їм виконавчими документами.

Відповідно до ч.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону, чинній на час винесення постанов про повернення виконавчих документів стягувачам, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, відповідно до якої, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Державна виконавча служба, подаючи подання про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, обґрунтовувала своє звернення до суду тим, що ОСОБА_1 , як керівник боржника КС «Козацька», ухилялася від виконання зобов`язань, покладених на кредитну спілку.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є оціночним поняттям і доведення належними та допустимими доказами факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладається на виконавчу службу (державного виконавця), який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України. Факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Вказані докази в матеріалах справи, відсутні.

Суд також враховує і той факт, що трудові відносини між ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Козацька», припинилися, з підстав її звільнення з посади голови правління (керівника) спілки, за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. Ця обставина, підтверджена заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2020 року по справі № 521/7942/20, яке набрало законної сили 27.10.2020 року.

Вказана обставина свідчить про те, що на час звернення до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах із боржником по виконавчим провадженням, в межах яких, заявницю було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, саме як голову правління (керівника) КС «Козацька».

Матеріали справи також містять докази того, що в Єдиному реєстрі боржників систематизованій базі даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження України, відсутні відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , як про боржника.

Згідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

В даному випадку обґрунтованою є така заява, яка містить докази, що підстави, які існували на час встановлення для особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, значно змінились або відпали.

Судом встановлено, що виконавчі листи та судові накази, які у 2014 році, обґрунтовували звернення державного виконавця до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівнику КС «Козацька» Лукьяновій Наталії Тимофіївні повернуті стягувачам та не перебувають на примусовому виконанні у Першому Київському відділі Державної виконавчої служби у місті Одесі з підстав їх знищення у зв`язку зі спливом строків зберігання, встановлених законодавством України, що свідчить про те, що на цей час відпали підстави для пролонгації тимчасової заборони ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, що, в свою чергу, є підставою для скасування тимчасового обмеження, накладеного судовим рішенням.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно до статті 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за ухилення від виконання зобов`язань має відповідати трьом критеріям: ґрунтуватися на національному законі, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, відповідати справедливому балансу між правами людини та публічним інтересом, тобто бути пропорційним меті його застосування.

У справі Гочев протии Болгарії (Gochevv.Bulgaria), рішення від 26.11.2009 року (заява № 34383/03), Європейський Суд з прав людини підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, які обмежують свободу пересування наступним чином: У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів.

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії» (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-ІХ), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдеш протиУгорщини» скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення § 121).

Рішенням Європейського Суду за справою «Рінер протии Болгарії» декларується, що Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості.

На підставі викладеного, обґрунтованим є висновок про те, що оскільки трудові відносини між ОСОБА_1 та КС «Козацька» є припиненими, а виконавчі документи, які були підставою для встановлення тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України, повернути стягувачам та виконавчі провадження знищені зі спливом строків їх зберігання, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а тимчасове обмеження у її праві виїзду за межі України, вжите ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2014 року по цивільній справі № 520/5445/14-ц скасуванню.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити. Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянці України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Москва Російської Федерації, ідентифікаційний НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , вжите на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2014 року по цивільній справі № 520/5445/14-ц.

Копію ухвали направити для виконання Державній прикордонній службі України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 24 грудня 2020 року.

Суддя Коваленко О. Б.