Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді Мороз Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Крейс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), треті особи: ОСОБА_2 , акціонерне товариство «Ощадбанк» про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), треті особи: ОСОБА_2 , акціонерне товариство «Ощадбанк» про зняття арешту з майна.

В позовній заяві вказує, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 листопада 2001 року у цивільній справі за позовом прокурора в інтересах Ощадбанку із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стягнуто на користь Комсомольського відділення Ощадбанку № 8210 заборгованість по позиці в сумі 1787 грн. у солідарному порядку та на користь держави 51 грн. держмита. Постановою державного виконавця серія АА № 810018 від 04.02.2002, накладено арешт на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , реєстраційний номер обтяження 1777611 від 18.03.2005.

Враховуючи вищевикладене, позивач прохає суд зняти арешт із належного їй майна, виключивши із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 18.03.2005 р. за № 1777611 про арешт невизначеного майна, всього майна на підставі постанови державного виконавця від 04.02.2002 р. АА № 810018.

Ухвалою судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08 вересня 2020 року провадження по даній справі відкрито та по справі призначено судове засідання.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Галушко С.С., надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача, Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Даценко В.В., надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала.

Представник третьої особи, АТ «Ощадбанк», надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 листопада 2001 року у цивільній справі за позовом прокурора в інтересах Ощадбанку із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стягнуто на користь Комсомольського відділення Ощадбанку № 8210 заборгованість по позиці в сумі 1787 грн. у солідарному порядку та на користь держави 51 грн. держмита (а.с. 7).

Постановою державного виконавця серія АА № 810018 від 04.02.2002, накладено арешт на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , реєстраційний номер обтяження 1777611 від 18.03.2005 (а.с. 9, 15-16).

Згідно свідоцтва про одруження від 09 січня 2001 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_5 , внаслідок чого змінила своє прізвище на ОСОБА_6 (а.с. 8).

Відповідно до листа Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 22.11.2019 року № 13790, станом на 22.11.2019 виконавчі документи про стягнення коштів (боргів) із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконанні у відділі відсутні (а.с. 12).

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» визначено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом, в Україні формується та діє єдиний Державний реєстр прав, який базується на державному обліку земельних ділянок усіх форм власності та розташованого на них іншого нерухомого майна, реєстрації речових прав на об`єкти нерухомого майна, їх обмежень та правочинів щодо нерухомого майна, державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки на даний час за ОСОБА_7 борги по виконавчим документам відсутні, то арешт з майна слід зняти.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263 ЦПК України, ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Зняти арешт із майна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , виключивши із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 18.03.2005 р. за № 1777611 про арешт невизначеного майна, всього майна на підставі постанови державного виконавця від 04.02.2002 р. АА № 810018.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 09 жовтня 2020 року.

Суддя