Провадження № 2/947/220/20
Київський районний суд м. Одеси в складі:
судді Пучкової І.М.
за участю секретаря судового засідання Бродецької Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , третя особа Другий Київський відділ державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, про звільнення майна з-під арешту,
09.12.2019 року позивач звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа другий Київський відділ державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що арешт на іпотечному майні не дає можливості йому скористатися своїм правом на позасудове врегулювання, гарантованим законодавством.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не надала, про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином.
Представник третьої особи Другого Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором був укладений договір іпотеки від 14.11.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М. за реєстровим № 5161, за умовами якого в іпотеку було передано нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 .
11.06.2012 року між AT «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» були укладені договір факторингу №4 та договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, що посвідчені приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В., 11.06.2012 току за реєстровим №2459-2460, згідно з якими право вимоги за зазначеними кредитним договором та договором іпотеки перейшло до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ».
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав, на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором, накладено арешти:
реєстраційний номер обтяження: 6993507, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, НОМЕР_1 ,31.03.2008, Другий ВДВС Київського РУЮ м. Одеси, державний виконавець Георгієв В.І., об`єкт обтяження: квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ;
реєстраційний номер обтяження: 8556476, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження, АВ № 983541, 18.03.2009 року, Другий Київський ВДВС Одеського МУІО, ОСОБА_2 , об`єкт обтяження: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
На це час майно залишається під арештами, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру речових прав.
Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують не право.
Зміст зазначених у ст. 15 ЦК України підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних спеціальних нормах, що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин, як, наприклад, стаття 526 ЦК України, де невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором призвело до порушення права позивача на отримання виконання зобов`язання боржником належним чином. Відповідно, позивач виявив намір захистити своє порушене право в один із способів, передбачених законодавством, а саме, досудового врегулювання спору.
Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконанняборжником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку»).
Суть порушеного права позивача полягає в тому, що іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.
Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя.
Відповідно до ст. 16 Закону України "Прозаставу", право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.
Статтею 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог.
Положеннями ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Статтею 36 ЗУ «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на задоволення кредиторських вимог в позасудовому порядку за умови наявності окремого договору про задоволення вимог або застереження, що міститься в іпотечному договорі та прирівнюється до окремого договору. Проте наявний арешт на іпотечному майні фактично не дає можливості іпотекодержателю скористатись своїм правом на позасудове врегулювання, гарантованим законодавством.
На підставі викладеного, є достатні правові підстави для звільнення спірної з-під арештів квартири, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1921 грн.
Керуючись ст.ст. 10-13, 141, 280-282, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 11, 13, 15, 572, ст.ст. 1, 3, 33 36, Закону України «Про іпотеку»,
Позовну заяву ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 , третя особа Другий Київський відділ державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, про звільнення майна з-під арештузадовольнити повністю.
Звільнити з-під арештів квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , - реєстраційний номер обтяження: 6993507, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, НОМЕР_1 , 31.03.2008, Другий ВДВС Київського РУЮ м. Одеси, державний виконавець Георгієв В.І.; реєстраційний номер обтяження: 8556476, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АВ № 983541,18.03.2009, Другий Київський ВДВС Одеського МУЮ, ОСОБА_2 .
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Пучкова І. М.