Справа № 285/4275/15-ц
Провадження № 2-п/273/1/20
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року суддя Баранівського районного суду Житомирської області

Васильчук О. В. , розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 , про відвід головуючого судді Васильчук О.В. в цивільній справі за заява представника ОСОБА_2 адвоката Радзивіла Віталія Олександровича про перегляд заочного рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 16.02.2017 року по цивільній справі № 285/4275/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за несвоєчасне виконання зобов`язання.

В С Т А Н О В И Л А :

У провадженні судді Баранівського районного суду Житомирської області перебуває заява представника ОСОБА_2 адвоката Радзивіла Віталія Олександровича про перегляд заочного рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 16.02.2017 року по цивільній справі № 285/4275/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за несвоєчасне виконання зобов`язання.

Справу № 285/4275/15-ц суддею Васильчук О.В. прийнято до провадження ухвалою суду від 12.03.2019 року. Цією ж ухвалою призначено до розгляд заяву на 27 березня 2019 року.

Позивачем ОСОБА_1 27.05.2010 року подано до суду чергову заяву про відвід головуючого судді Васильчук О.В., який мотивовано тим, що суддя порушила вимоги щодо її посадових обов`язків, порушила Бангалорські принципи та допустила поведінку, що порочить звання судді і підриває авторитет правосуддя, оскільки неправильно оцінює докази та неправильно тлумачить законодавство з метою постановлення завідомо неправосудного рішення в інтересах третіх осіб. Просила задовольнити відвід та направити справу за підслідністю до Вінницького районного суду Вінницької області у зв`язку з недовірою розгляду справи в Баранівському районному суді Житомирської області.

Суд зауважує, що позивач ОСОБА_1 не прибувала в судові засідання призначені на 27 березня 2019 року, 16 квітня 2019 року, 29 травня 2019 року, 25 червня 2019 року, 18 липня 2019 року, 19 вересня 2019 року, 05 листопада 2019 року, 17 грудня 2019 року, 16 січня 2020 року, 29 січня 2020 року, 24 березня 2020 року, 07 травня 2010 року.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не явилася, за вказаним у заяві місцем проживання не зареєстрована у встановленому законом порядку, за вказаною в позові та заявах адресою повістки повертаються з відміткою " адресат відсутній", зазначений в заяві телефон не відповідає.Разом з тим, позивачка регулярно направляє на адресу суду свої клопотання та заяви про відводи головуючому судді. Відповідно до норми ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання, або місцезнаходження, а також про зміну номеру телефону, факсів та адресу електронної пошти під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка посилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Представник відповідача адвокат Радзивіл В.О. в судове засідання не явився, будучи належно повідомлений телефонограмою від 13.05.2020 року.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України. Такому судді не може бути заявлений відвід; якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як зазначено у першому реченні ч. 7 ст.40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно.

Враховуючи те, що заява про відвід судді Васильчук О.В. надійшла до суду від позивача напередодні призначеного судового засідання (29.05.2020 року о 13:00 год.), передана судді Васильчук О.В., 27.05.2020 року, вказана заява підлягає розгляду суддею Васильчук О.В.

Відповідно до ч. 7 ст.40 ЦПК України, відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Дослідивши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Васильчук О.В., суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України).

Таким чином за змістом цих норм слідує, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, якщо відвід заявлено з підстав, що визначено п. 1 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Як встановлено ч. 1,ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, але не обмежуючись, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України ).

Оглядом матеріалів справи встановлено, що позивач вже третій раз заявила відвід головуючій судді, а тому подання заяви про відвід головуючого по справі судді Васильчук О.В. визнається зловживанням позивачем процесуальними правами, оскільки заявлений позивачем відвід є завідомо безпідставним.

Підсумовуючи, суд зазначає, що процесуальна поведінка позивача з заявлення безпідставного відводу головуючому по справі спрямована на затягування розгляду справи.

Суд вважає, що заява про відвід судді Васильчук О.В. не містить будь-яких обґрунтованих доводів, підтверджених належними та допустимими доказами щодо упередженості або необ`єктивності судді під час розгляду цивільної справи, дії судді, які описані в заяві про відвід, жодним чином не свідчать про його упередженість чи зацікавленість, а свідчать виключно про незгоду позивача з процесуальним рішенням судді, та її небажання допустити справу до розгляду по суті та ухвалення рішення у справі.

Відповідно до правил частини 4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах не може бути підставою для відводу судді.

Щодо сумнівів заявника в об`єктивності та неупередженості судді, то суд відмічає, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини при вирішенні справи «Білуха проти України» у п.49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Щодо суб`єктивного критерію, тобто вчинення суддею дій, які б свідчили про прояви упередженості чи безсторонності, заявником доказів не надано.

Щодо об`єктивного критерію, то у пункті 52 вказаного вище рішення Європейського суду з прав людини зазначено, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58). При цьому значення мають зовнішні прояви.

Суд звертає увагу, що в даному випадку заявник лише заявляє про упередженість судді. Разом з тим, будь-яких ознак зовнішнього прояву будь - якої зацікавленості не зазначає та відповідно доказів не надає.

З огляду на вищевикладене, заява позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Васильчук О.В. задоволенню не підлягає.

Так само, не підлягає задоволенню заява в частині направлення за підслідністю справи до Вінницького районного суду Вінницької області, оскільки процесуальних підстав для передачі справи до суду про який вказує позивач судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.36, 40, 260 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Васильчук О.В. в цивільній справі за заява представника ОСОБА_2 адвоката Радзивіла Віталія Олександровича про перегляд заочного рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 16.02.2017 року по цивільній справі № 285/4275/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за несвоєчасне виконання зобов`язання - відмовити.

Відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1 в частині направлення за підслідністю до Вінницького районного суду Вінницької області справи №285/4275/15-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Васильчук