Справа № 285/3885/19
провадження № 4-с/0285/13/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Мозгового В. Б.

за участю секретаря судового засідання Янкової Л. П.

скаржника ОСОБА_1

представника ДВС Кулик О.Б.

розглянув у відкритому судовому засідання скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Кулик О. Б. При винесенні постанови про накладення арешту на кошти божника,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Кулик О. Б. при винесенні постанови від 28.09.2020 року про арешт коштів та скасувати постанову.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні Новоград-Волинського МВДВС перебуває виконавчий лист №285/3885/19 від 26.06.2020 року про стягнення з неї аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.11.2019 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття. який видано Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області.

Заявниця вказує на те, що виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, в наслідок чого було заблоковано всі її банківські рахунки, що в свою чергу позбавило її з дитиною засобів існування.

Заявниця в судовому засіданні скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представником державної виконавчої служби подано відзив на скаргу де він просить у її задоволенні відмовити, оскільки виконавець діяв в межах та відповідно законодавства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Новоград-Волинського МВДВС перебуває виконавчий лист №285/3885/19 від 26.06.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.11.2019 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття. який видано Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області.

28 вересня 2020 року постановою державного виконавця було накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Серед основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 18 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право, зокрема накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (пункт 7 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Зі змісту наведених норм права слідує, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, оскільки законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Звернення стягнення на заробітну плату має здійснюватись виконавцем у відповідності до положень статтей 68-70 Закону України «Про виконавче провадження» та інших нормативно-правових актів, не повинно унеможливлювати своєчасну виплату боржнику заробітної плати.

Накладаючи арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , яка не виконала судове рішення, приватний виконавець у постанові від 28 вересня 2020 року зазначив, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Отже, приватним виконавцем при винесенні вказаної постанови не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, ОСОБА_1 на обгрунтування своїх доводів не надала суду жодного доказу, про статус арештованих рахунків.

Керуючись ст. ст. 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Кулик О. Б. при винесенні постанови від 28.09.2020 року про арешт коштів та скасування постанови - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржене протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Головуючий