Справа № 309/1761/20
Провадження № 2/309/1186/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2020 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в особі головуючого судді Кемінь В.Д.
з участю секретаря судових засідань Орос В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина. Позов мотивовано тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 07 грудня 2015 року у виконкомі Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області, за актовим записом № 30. За період шлюбу у них народилася одна дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на момент звернення з даним позовом до суду проживає з позивачкою. Причиною розірвання шлюбу позивачка вважає те, що їхнє сімейне життя не склалося, вони втратили почуття любові і довіри один до одного, між ними постійно виникають сварки і непорозуміння. Відповідач зовсім не піклується про свою сім`ю, участі у вихованні дитини не приймає. Наразі шлюбні відносини між ними припинилися повністю, вони разом не проживають, спільного господарство не ведуть, і шлюб між ними носить формальний характер. Позивачка вважає що примирення між ними неможливе, тому просила не надавати їм строку на примирення, оскільки це суперечитиме її інтересам та інтересам дитини. Крім цього у неї на повному утриманні та вихованні знаходиться малолітня дитина, про яку відповідач не дбає, не цікавиться її вихованням та розвитком і взагалі не турбується матеріальним забезпеченням дитини, хоча має фінансову можливість для цього, так як є працездатною молодою людиною, інших утриманців не має. З свого боку, позивачка самостійно несе витрати на підтримання здоров`я дитини та його нормального розвитку, але самостійно забезпечити належний рівень життя, який включає в себе, в тому числі, якісну освіту та відпочинок вона не може. Позивачка просила суд шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати, питання про визначення місця проживання дитини та зміну прізвища позивачка не ставила. Також просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 3000 грн. для утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , до досягнення ним повнолітнього віку та судові витрати понесені на оплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, подала письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, повістю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом отримання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення судом з його викликом на розгляд справи, однак про причини неявки суд не повідомляв. Відзиву на позов відповідачем не подавалось.
У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з шлюб 07 грудня 2015 року у виконкомі Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області, за актовим записом № 30. За час проживання в шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За твердженнями позивачки малолітня дитини знаходиться на її утриманні та вихованні. Наведені обставини підтверджуються наданою до справи довідкою про склад сім`ї позивачки, що видана виконавчим комітетом Хустської міської ради за №5407 від20.07.2020 року.
Причина розірвання шлюбу з встановлених матеріалів справи є несумісність характерів та непорозуміння між сторонами, через втрату взаємних почуттів та довіри одне до одного. На час розгляду справи сторони фактично не підтримують шлюбні відносини і позивачка висловила своє небажання зберегти шлюб між ними та просила не надавати їм строк на примирення, оскільки це буде суперечити її інтересам. Від відповідача жодних заперечень щодо цих обставини до суду не надходило.
Відповідно до вимог ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений, одним із подружжя.
Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивачка не бажає проживати в шлюбі з відповідачем, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати.
При вирішення позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів суд виходив з того, що від спільного проживання в шлюбі у сторін народилася одна дитина - Син ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою і знаходиться на її виховані та утриманні.
Відповідач зобов`язання по утриманню неповнолітньої доньки належно не виконує. З матеріалів справи встановлено, що відповідач офіційно не працює, ймовірно отримує мінливий дохід так як є молодою працездатною особою, інших утриманців не має, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підстав ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статей 3,27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надає коштів на утримання дитини, враховуючи матеріальне становище дитини, яка потребує значних коштів на забезпечення її всім необхідним та для належного її розвитку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатний, інших утриманців не має та відсутність відомостей про реальні доходи відповідача, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 слід щомісячно стягувати на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку.
Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 гривень, та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати понесені на оплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 840,80 грн.
Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.
Враховуючи наведене та керуючись 80,81,105,110-112,180,182, СК України, ст.ст.10,12,81,211,223,247,259,263-265,280-284 ЦПК України суд -
Позов задовольнити частково.
Шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07 грудня 2015 року у виконкомі Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області, за актовим записом №30 - розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_1 ».
Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.07.2020 року до досягнення дитиною повнолітнього віку.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , держави 840,80 гривень, та на користь держави 840,80 грн. гривень судового збору.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.