Справа № 209/217/20
Провадження № 2/209/417/20
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2020 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря Шаповал А.В.,

розглянувши в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням (будинком) та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням (будинком), -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача.

В січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням (будинком) та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням (будинком).

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй, ОСОБА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 17.12.2013року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3-1995 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказаний будинок складається з 4 житлових кімнат, має загальну площу 97,0 кв.м., житлову площу 52,2 кв.м. У вказаному будинку, згідно довідки про склад сім`ї, виданої Головою квартального комітету № 4 Дніпровського району 09.12.2019 року № 1969 зареєстровані громадяни: позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 07.07.1994 р. відповідач (син) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований з 05.07.2004 р., який не проживає в житловому приміщенні, починаючи з грудня 2012 року по теперішній час без поважних причин. Факт непроживання відповідача за вищевказаною адресою підтверджується Актом про непроживаючих осіб в житловому приміщенні № 1968 від 09.12.2019 року. З 2015 року відповідач постійно мешкає у Польщі, там працює, має постійне місце проживання, має картку побуту. В даний час, реєстрація відповідача порушує право позивача, власника будинку, оскільки в неї виникла проблема розпорядження належним її майном. Позивачка не може оформити житлову субсидію, а реєстрація відповідача є перешкодою для вільного розпорядження своїм майном. На позивача покладено весь тягар по сплаті комунальних послуг, так як відповідач має постійне місце проживання і роботи в Польщі, він не планує повертатися до України, не бажає особисто приїздити до м. Кам`янське, щоб знятися з реєстрації в будинку.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням (будинком), розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.02.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні.

Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.28).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься нотаріально засвідчена заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.27).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу, ОСОБА_1 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 17.12.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №3-1995 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказаний будинок складається з 4 житлових кімнат, має загальну площу 97,0 кв.м., житлову площу 52,2 кв.м., що підтверджується технічним паспортом, виданим 23.01.1995 р. (а.с.12-16).

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Головою квартального комітету №4 Дніпровського району № 1969 від 09.12.2019 року у житловому будинку АДРЕСА_1 , з 05.07.2004 року по теперішній час зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с. 10).

Згідно змісту позову з 2015 року відповідач за місцем реєстрації не проживає, постійно мешкає у Польщі, там працює, має постійне місце проживання, має картку побуту.

Факт непроживання відповідача за вищевказаною адресою підтверджується Актом про непроживаючих осіб в житловому приміщенні № 1968 від 09.12.2019 року, який засвідчено Головою квартального комітету № 4 Дніпровського району м. Кам`янське (а.с.11).

Згідно змісту позову, реєстрація відповідача порушує право позивача, як власника будинку, розпорядитися належним їй майном, вона не може оформити житлову субсидію, а реєстрація відповідача є перешкодою для вільного розпорядження своїм майном.

Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Суд вважає, що відсутність відповідача ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 , є наслідком втрати права користування цим житловим приміщенням, відсутні будь-які угоди про порядок користування цим приміщенням, тому перебування відповідача на реєстраційному обліку в житловому будинку, що належить позивачеві, перешкоджає здійсненню нею у повному обсязі гарантованого Конституцією України права власності, яке згідно із ст. 321 ЦК України є непорушним.

Враховуючи зазначені вище обставини, визнання позову відповідачем та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 76-89, 223, 258-265, 272 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням (будинком) та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням (будинком) - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , таким, що втратив право у користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку в будинку та внесення відповідних змін до особового рахунку.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 16.03.2020 року.

Суддя Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Т.О. Решетник