справа № 2-111/12
провадження №: 4-с/752/57/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.,

секретаря - Воробйова І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича про арешт майна боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2019 року заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича про арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 58949019.

Скарга обґрунтована тим, що 18.04.2019 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович виніс постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 58949019 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-111/12 від 21.11.2018 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості у сумі 112045,92 доларів США 92 центи, що за офіційним курсом станом на 13.02.2012 року становить 895253, 70 грн. Скаржник зазначає, що у зазначеній постанові не вірно зазначено розмір заборгованості, який підлягає стягненню: 33289233,35 грн., не вірно зазначено назву виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження: вказано виконавчий лист № 2-111/12, виданий 21.11.2018 року, хоча насправді має бути вказано, що на підставі дублікату виконавчого листа № 2-111/12 від 21.11.2018 року. Також не вірно зазначено суму стягнення. Окрім того у постанові зазначено дві різні назви стягувача, заяву про відкриття виконавчого провадження подав неуповноважений представник, повноваження якого на день звернення до виконавця не мав права здійснення таких дій згідно доручення. Також скаржник зазначає, що стягувачем подано на виконання виконавчий лист не в належний округ, так як потрібно подавати до виконання до Київського міського виконавчого округу за місцем знаходження боржника та на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва. Також у постанові в адресі боржника вказано назву неіснуючої вулиці (проспекту).

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича про арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 58949019.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.05.2019 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано стороні заявника строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києві від 16.10.2019 року відкрито провадження по даній справі та призначено в судове засідання.

В лютому 2020 року заявник подала до суду заяву про збільшення розміру вимог, а саме просить визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича незаконними щодо накладення арешту на все майно заявника; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича про арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 58949019; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича внести у всі державні реєстри про права власності на рухоме та нерухоме майно та їх обтяження записи про скасування (зняття ) арешту всього майна ОСОБА_1 , які накладені ним у виконавчому провадженні № 58949019.

В судове засідання заявник та заінтересовані особи не з`явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином, в зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність.

В червні 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович направив до суду пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні скарги з підстав, викладених в письмовому поясненні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на адресу приватного виконавця надійшла заява стягувача про примусове виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13.02.2012 року у справі № 2-111-12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у сумі 112045,92 доларів США 92 центи, що за офіційним курсом станом на 13.02.2012 року становить 895253, 70 грн.

18.04.2019 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 58949019.

18.04.2019 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 58949019, а саме накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

01.05.2019 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович виніс постанову про арешт коштів боржника.

05.12.2019 року від представника АТ «Універсал Банк» надійшла заява про повернення виконавчого листа.

05.12.2019 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови).

В силу положень ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Скаржник зазначає, що постанова приватного виконавця не відповідає вимогам, встановленим Закону України «Про виконавче провадження», тому має бути скасована, а дії приватного виконавця визнані незаконними.

Як встановлено судом, приватним виконавцем сума стягнення зазначена вірно.

Щодо відкриття виконавчого провадження, як зазначено скаржником, не вказано на підставі «дублікату» виконавчого листа, то суд вважає, що дана обставина ніяким чином не впливає на правомірність відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

Щодо твердження заявника про дві різні назви стягувача Акціонерне товариство «Універсал Банк» та Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», то відповідно до норм чинного законодавства приватним виконавцем зазначено Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», оскільки точно продубльовано резолютивну частину рішення Голосіївського районного суду м. Києва, а в пункті «стягувач» зазначено АТ «Універсал Банк» згідно відомостей єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Щодо тверджень заявника, що заяву подав неуповноважений представник, то суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження», представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності. Так разом із заявою про примусове виконання рішення суду представником АТ «Універсал Банк» було додано копію довіреності, яка оформлена відповідно до закону.

Згідно ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Тому твердження заявника щодо подання стягувачем заяви на виконання рішення не в належний виконавчий округ не підтверджено, так як виконавчий документ пред`явлено за місцем знаходження майна.

В силу положень ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

За письмовою заявою стягувача - фізичної особи чи його представника (за наявності відповідних повноважень) стягнуті грошові суми можуть бути перераховані державним виконавцем на зазначений ним рахунок у банку або в іншій фінансовій установі чи надіслані на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Як вбачається з матеріалів справи згідно листа Міністерства юстиції України від 22.05.2019 року зазначено, що визначено обовязок банку повернути постанову, якщо рахунок має спеціальний режим використання. У звязку з прийняттям АТ «Ощадбанк» постанови про арешт коштів боржника № 58949019 від 01.05.2019 року, картковий рахунок не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання або інишх рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом.

Таким чином, прийняття постанови про накладення арешту на кошти боржника було здійснено державним виконавцем у межах його повноважень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

При цьому пенсійні вимоги не входять до коштів, на які не може бути звернено стягнення, передбачені ст. 73 Закону.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

Проте конкретного терміну для зняття виконавцем арешту у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», Закон не містить.

За змістом ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (у редакції, чинній на час пред`явлення позову, далі-Закон від 21.04.1999 року), у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також проводяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ст. 50 ч.2 Закону від 01.04.1999 року).

Як встановлено судом, 05.12.2019 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

В той же час суд зазначає, згідно з положеннями статті 8 Конституції України, визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Згідно ст. 55 Конституції, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року передбачає, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном повинно бути «законним»: у пункту 2 встановлено, що держави мають право контролювати використання майна шляхом введення «законів».

Крім того, принцип верховенства права - одна з підвалин демократичного суспільства - закріплений в усіх статтях Конвенції. Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

В пункті 2 постанови від 05.12.2019 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименко Михайлом Михайловичем про повернення виконавчого документа стягувачу, зазначено «Припинити чинність арешту майна боржника, арешту коштів та скасувати інші заходи примусового виконання рішення».

З огляду на викладене, вимога заявника про визнання дій приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича незаконними щодо накладення арешту на все майно заявника не підлягає задоволенню, оскільки дії приватного виконавця проводились із дотриманням норм чинного законодавства України, а тому і підстави для скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича про арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 58949019 відсутні. Окрім того вимога заявника зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича внести у всі державні реєстри про права власності на рухоме та нерухоме майно та їх обтяження записи про скасування (зняття ) арешту всього майна ОСОБА_1 , які накладені ним у виконавчому провадженні № 58949019 не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича про арешт майна боржника, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.Ю. Мазур