Справа № 595/425/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2020

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Ковалівському Б.В.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання їх такими, що втратили право на користування житлом по АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що відповідачі в будинку не проживають і в зв`язку із вибуттям не знялися із реєстраційного обліку.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши та оцінивши письмові докази, встановив наступні обставини:

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.11.2003 року. Згідно довідки № 253 від 13.02.2020 року, виданої Трибухівською сільською радою, вбачається, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не проживають за адресою АДРЕСА_1 , з лютого 2018 року.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.

Судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідачів у спірному будинку.

Також, аналізуючи вищевказане суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житлом.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідачі понад один рік не користуються житловим будинком, що по АДРЕСА_1 , який належить на праві власності позивачці, обов`язки по утриманню житла не здійснюють, суд вважає, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування вказаним житлом.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,263-265,280-282 ЦПК України, ст.317,319,391,405 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , такими, що втратили право на користування житловим будинком, який належить ОСОБА_2 , та розташований по АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду безпосередньо, або через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути переглянуте Бучацьким районним судом. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Р. О. Содомора