Справа № 569/6224/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
з участю представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення завданої шкоди в порядку регресу,
В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь Військової частини НОМЕР_1 в порядку зворотної вимоги (регресу) вартість виплаченого відшкодування в розмірі 45 466 грн. 51 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19 грудня 2017 року в м. Бахмут на вул. Ковальській-Широка, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «КАМАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та транспортного засобу «ГАЗ 66», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . Вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2018 року в справі № 219/15300/17. В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений транспортний засіб «КАМАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди, належав ОСОБА_3 . В подальшому, ОСОБА_3 звернувся до Моторно-транспортного страхового бюро України (далі - МТСБУ) з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Згідно платіжного доручення №904643 від 10 травня 2018 року МТСБУ перерахувало на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 44 166, 51 грн., також згідно платіжного доручення №904563 від 07 травня 2018 року МТСБУ перерахувало ПАТ «СК «КРАЇНА» 1 300,00 грн. за послуги аварійного комісара, згідно рахунку №225/СВ/2018 від 21 березня 2018 року. У зв`язку з тим, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля «ГАЗ 66», державні номерні знаки НОМЕР_3 , то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, МТСБУ звернулося до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , як власника транспортного засобу, про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою шкоди спричиненої внаслідок ДТП. Рішенням Господарського суду Рівненської області з Військової частини НОМЕР_1 на користь МТСБУ стягнуто 45 466 грн. 51 коп. страхового відшкодування та 1 921 грн. судового збору. В сумі військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення суду було сплачено 47 387 грн. 51 коп. Таким чином, військовою частиною в порядку ч. 1 ст. 1172 ЦК України відшкодовано шкоду завдану військовослужбовцем ОСОБА_2 , яка виникла через неправомірні дії останнього, а саме порушення вимог Правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом «ГАЗ 66», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити в їх задоволенні. Додатково суду пояснив, що як учасник бойових дій він звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої він є, проводить МТСБУ у порядку, визначеному чинним законодавством. Крім того, фактично власником транспортного засобу «ГАЗ 66», реєстраційний номер НОМЕР_3 , є держава, а саме військова частина НОМЕР_1 . Вказаний транспортний засіб не був забезпеченим, з яких причин автомобіль не був застрахований йому не відомо. Вважає, що витрати військової частини пов`язані з тим, що транспортний засіб «ГАЗ 66», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не був застрахований, а в разі виконання вимог законодавства щодо забезпечення транспортного засобу такі витрати були б відсутні взагалі. Також, він вказав, що йому було відомо про те, що транспортний засіб не забезпечений, і що забороняється експлуатація транспортного засобу без полісу обов`язкового старування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, однак він керував ним, в зв`язку з виконанням бойового наказу.
Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30 жовтня 2017 року № 272 військовослужбовець ОСОБА_2 був направлений у розпорядження командира оперативно-тактичного угрупування «Луганськ» для участі в антитерористичній операції.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12 березня 2018 року № 58 з 10 березня 2018 року сержант ОСОБА_2 прибув з розпорядження командира оперативно-тактичного угрупування «Луганськ» та приступив до виконання службових обов`язків.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2020 року №1/200, старший сержант ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 20 лютого 2003 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 .
19 грудня 2017 року о 14 годині 30 хвилин в місті Бахмут ОСОБА_2 керував автомобілем «ГАЗ 66», реєстраційний номер НОМЕР_3 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулиці Ковальській-Широка не надав перевагу в русі автомобілю «КАМАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, без потерпілих.
Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2018 року по справі № 219/15300/17 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постановою суду від 26 лютого 2018 року встановлено, що діючи у відповідності до пунктів 12.1, 12.3 та 16.11 Правил дорожнього руху України та дорожнього знаку 2.1, водій ОСОБА_2 мав технічну можливість попередити дану дорожньо-транспортну пригоду. Дії ОСОБА_2 знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим він винен в порушенні вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху України і в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, встановлений постановою суду від 26 лютого 2018 року факт дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортний засіб «КАМАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень та вина у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди водія транспортного засобу «ГАЗ 66», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.
Як слідує з рішення Господарського суду Рівненської області від 14 травня 2019 року по справі № 918/230/19 відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортний засіб "ГАЗ 66", реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить військовій частині НОМЕР_1 .
ОСОБА_3 (власник транспортного засобу "КАМАЗ") звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно платіжного доручення № 904643 від 10 травня 2018 року МТСБУ перерахувало на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 44 166,51 грн., також згідно платіжного доручення №904563 від 07 травня 2018 року МТСБУ перерахувало ПАТ «СК «КРАЇНА» 1 300 грн. за послуги аварійного комісара згідно рахунку № 225/СВ/2018 від 21 березня 2018 року.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 14 травня 2019 року по справі № 918/230/19 з Військової частини НОМЕР_1 стягнуто на користь МТСБУ 45 466 грн. 51 коп. суми сплаченого страхового відшкодування та 1 921 грн. витрат по сплаті судового збору.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09 вересня 2019 року по справі № 918/230/19 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 14 травня 2019 року без змін.
На виконання рішення суду військовою частиною НОМЕР_1 здійснено виплату відшкодування шкоди на користь МТСБУ у розмірі 33 055 грн. 38 коп., що підтверджується меморіальним ордером № 213935896 від 03 жовтня 2019 року, у розмірі 12 412 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 214920178 від 09 жовтня 2019 року та 1 920 грн. 13 коп., що підтверджується меморіальним ордером № 218180586 від 25 жовтня 2019 року, а всього сплачено 47 387 грн. 51 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" - фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК).
Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), (надалі Положення), передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавством України (п.7).

Згідно п.8 Положення, залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Відповідно до п. 10 Положення, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Повна матеріальна відповідальність за шкоду військовослужбовців та призваних на збори військовозобов`язаних, заподіяна з їх вини державі настає у разі умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій, дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину.
Так як з вини відповідача ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої була завдана шкода, суд доходить висновку про наявність підстав для покладення матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення, як це передбачено п. 10 Положення, оскільки шкоду заподіяно недбалим виконанням ним службових обов`язків.
Покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності не відповідає вимогам зазначеного Положення, оскільки матеріали справи не містять даних про вчинення умисних протиправних дій, дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину або посилання на наявність інших обставин, за яких настає повна матеріальна відповідальність.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 05 червня 2020 року № 24, заробітна плата військовослужбовця ОСОБА_2 в травні 2020 року становила 12 931 грн. 94 коп.
З огляду на викладені вище обставини позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_2 у порядку регресу завданої шкоди підлягають задоволенню частково в розмірі заробітної плати за травень 2020 року, що становить 12 931 грн. 94 коп.

Посилання відповідача на те, що станом на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди він був учасником бойових дій і був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а відтак відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої він є, проводить МТСБУ у порядку, визначеному чинним законодавством, на увагу не заслуговують з огляду на таке.

За змістом ч.1 ст.13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники бойових дій, які особисто керують належними їх транспортними засобами, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Однак даною нормою встановлено обов`язкові умови щодо відшкодування шкоди МТСБУ, зокрема, керування особисто учасником бойових дій транспортним засобом та належність цього транспортного засобу такій особі.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб "ГАЗ 66", державний номерний знак НОМЕР_3 , під час дорожньо-транспортної пригоди перебував під керуванням відповідача, який є учасником бойових дій. Однак, оскільки вказаний транспортний засіб не є власністю відповідача, а належить Військовій частині НОМЕР_1 на праві оперативного управління, відтак відповідач не може бути звільнений від відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди в порядку ч.1 ст.13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Доводи відповідача про те, що відповідальність в даному випадку повинна нести військова частина НОМЕР_1 , оскільки вона не застрахувала транспортний засіб «ГАЗ 66», реєстраційний номер НОМЕР_3 , також на увагу не заслуговують, оскільки відповідачу, перед експлуатацією даного транспортного засобу, було достовірно відомо, що транспортний засіб не застрахований і його експлуатація без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, забороняється, однак він порушив вимоги чинного законодавства, керував транспортним засобом, з його вини сталася дорожньо-транспортна пригода, були пошкоджені транспортні засоби, відтак він повинен нести відповідальність за фактично завдану шкоду, однак у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення, оскільки шкоду заподіяно недбалим виконанням ним службових обов`язків.
Відповідач ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, згідно посвідчення серії НОМЕР_4 , відтак згідно п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" має пільги щодо сплати судового збору.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 597 грн. 87 коп. (12 931 грн. 94 коп. х 2102 грн. 00 коп. /45 466 грн. 51 коп.) компенсуються військовій частині НОМЕР_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 1166, 1191 ЦК України, Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення завданої шкоди в порядку регресузадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Військової частини НОМЕР_1 вартість виплаченого відшкодування в розмірі 12 931 (дванадцять тисяч дев`ятсот тридцять одна) грн. 94 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Компенсувати військовій частині НОМЕР_1 сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 597 грн. 87 коп.за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Повне судове рішення складено 09 червня 2020 року.

Суддя О.О. Першко