Справа № 2-3113/11
Провадження № 6/161/226/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

03 червня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Стецюка Р.В.,

приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку подання приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка Ігоря Сергійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець виконавчого округу Волинської області (далі приватний виконавець) Шульженко І.С. звернувся в суд з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №60944296 з примусового виконання виконавчого листа №2-3113/11 виданого 23.09.2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ АБ «Укргазбанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 213253,11 грн. По вказаному виконавчому документу відкрито виконавче провадження, проте в добровільному порядку боржник рішення суду не виконує.

Зазначає, що з метою забезпечення виконання зобов`язань по кредиту між боржником та стягувачем 25 липня 2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельна ділянка, площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на будинок та земельну ділянку підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 25 липня 2008 року. Однак, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий номер 010020011, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 21 січня 2020 року право власності на вказану земельну ділянку не зареєстровано.

Вказує, що та обставина, що боржник не зареєстрував в установленому законом порядку за собою право власності на земельну ділянку, яка знаходиться під житловим будинком перешкоджає йому звернути стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за рішенням суду.

На підставі наведеного, просить суд, звернути стягнення на земельну ділянку, площею 0,25 га, кадастровий номер :01:002:0011 за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

В судовому засіданні приватний виконавець Шульженко І.С. вимоги подання підтримав, просив його задовольнити.

Судом проведено розгляд справи без повідомлення інших заінтересованих осіб відповідно до ч. 11 ст. 440 ЦПК України.

Заслухавши пояснення приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що подання підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка І.С. перебуває виконавче провадження №60944296 з виконання виконавчого листа №2-3113/11, виданого 23 вересня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ АБ «Укргазбанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 213253,11 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка І.С. від 03 січня 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання з виконання виконавчого листа №2-3113/11, виданого 23 вересня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ АБ «Укргазбанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 213253,11 грн.

Для розшуку майна боржника у виконавчому провадженні направлено запити до ДПС України та ПФУ про наявні рахунки та джерела отримання доходів та направлено запит до МВС України про наявність зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

Згідно з повідомлення ДПС України інформація про наявність відкритих рахунків в установах банків у боржника відсутня. За інформацією з ПФУ відомості про джерела доходів боржника також відсутня. З повідомлення Сервісного центру МВС України: транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Також встановлено, що боржник на виклики приватного виконавця не з`являється, добровільно рішення суду не виконує.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 25 липня 2008 року вбачається, що ОСОБА_1 придбала житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянка, площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 . Договір нотаріально посвідчений.

Укладенням цього договору боржник набув право власності на вищевказані житловий будинок та земельну ділянку.

Житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельна ділянка, площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом договору іпотеки, укладеного 25 липня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_1 та АТ АБ «Укргазбанк».

Разом з тим, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки, площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 21 січня 2020 року право власності не зареєстровано.

Таким чином, право власності на вищезазначену земельну ділянку в установленому законом порядку не зареєстровано боржником, що унеможливлює звернення стягнення для погашення заборгованості перед стягувачем у виконавчому провадженні №60944296 з виконання виконавчого листа №2-3113/11, виданого 23 вересня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 213253,11 грн.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 10 Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 48 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно частини третьої, четвертої статті 50 Закону у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Аналіз наведених норм та дослідження доказів вказує на те, що приватним виконавцем доведено обставини, які підтверджують правомірність звернення до суду з поданням про звернення стягнення на земельну ділянку, площею 0,25 га, кадастровий номер :01:002:0011 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки право власності на це нерухоме майно не зареєстроване за боржником ОСОБА_1 , яка є власником вказаної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу, а відтак суд дійшов висновку, що подання приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка І.С. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку підлягає до задоволення.

Враховуючи вище наведене, а також той факт, що ОСОБА_1 добровільно не виконує рішення суду, керуючись статтями 1, 5, 10, 18, 26, 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 353, 440 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженко Ігоря Сергійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку задовольнити.

Звернути стягнення на земельну ділянку, площею 0,25 га, кадастровий номер :01:002:0011, за адресою : АДРЕСА_1 , право власності на яку не зареєстровано у встановленому законом порядку за боржником у виконавчому проваджені №60944296 ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 05 червня 2020 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Філюк Т.М.