У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

учасники справи:

позивач - Рівненська міська рада

відповідач - Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Олинець Алла Миколаївна, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області,

третя особа - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Рівненської міської ради до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Олинець Алли Миколаївни, Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, третя особа, ОСОБА_1 про визнання дій незаконними та скасування записів, -

В С Т А Н О В И В :

Рівненська міська рада звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Олинець Алли Миколаївни, Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, третя особа, ОСОБА_1 про визнання дій незаконними та скасування записів.

В судове засідання представник позивача подав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи.

Інші учасники справи в судове засідання не з"явилися.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі слід закрити, виходячи із наступних підстав.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, зокрема коли розгляд таких справ передбачений Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 19 КАС України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб"єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб"єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Із аналізу наведених процесуальних норм випливає, що для віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду визначальними є його публічно-правовий характер та суб"єктний склад спірних правовідносин.

Як роз"яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01.03.2013 року № 3 Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ, при вирішенні питань, пов"язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз"яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК України земля та земельні ділянки є об"єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з"ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов`язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Отже, розгляд адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб"єктного складу сторін спору.

Згідно уточнених позовних вимог, Рівненська міська рада просить визнати дії щодо внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зміни цільового призначення земельної ділянки без рішення органу місцевого самоврядування незаконними та скасувати рішення приватного нотаріуса Олинець Алли Миколаївни від 27.04.2018 року, індексний номер 40868106, про внесення запису в Державному реєстрі речових прав, яким змінено цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:025:0230 з "для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка)" на "для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов"язаної з отриманням прибутку)", які були внесені за заявою ОСОБА_1 ; зобов"язати Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області привести у відповідність вид використання земельної ділянки кадастровий номер :01:025:0230 з "для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов"язаної з отриманням прибутку)" на "для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка)" яке відповідає коду цільового призначення 1.8, який було змінено за заявою ОСОБА_1 ; судові витрати стягнути на користь Рівненської міської ради з відповідачів.

Отже, як вбачається з позову, між позивачем та відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області, відсутній приватно-правовий спір, натомість, наявний спір щодо правомірності внесення змін Державним кадастровим реєстратором до Державного земельного кадастру в частині зміни цільового призначення земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор має посвідчення Державного кадастрового реєстратора та власну печатку. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об"єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов"язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється (ч. ч. 5-7 ст. 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Отже, у даній справі Державний кадастровий реєстратор є суб"єктом владних повноважень, рішення, дії, бездіяльність якого оскаржуються в порядку адміністративного судочинства.

Судом з поданої позовної заяви та доданих документів не встановлено наявності існуючого речового права позивача на спірну земельну ділянку. Отже, предметом позову у справі є оскарження дій відповідачів як суб"єктів владних повноважень і які здійснювали владні управлінські функції, що в силу вимог ст. 19 КАС, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Положеннями п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справи "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду" але й дотримання таким судом певних норма, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v.Austria" (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року), висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належить до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження в справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.255,260,353 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі за позовом Рівненської міської ради до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Олинець Алли Миколаївни, Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, третя особа, ОСОБА_1 про визнання дій незаконними та скасування записів.

Роз"яснити позивачеві, що справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя -