Єдиний унікальний номер № 616/1033/18
Провадження № 2/616/46/19
„31 січня 2019 року Великобурлуцький районний суд
в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.
за участю секретаря ЛОГВІНОВА М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить 1/2 частина жилого будинку з відповідною часткою надвірних будівель, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Великобурлуцькою державної нотаріальної конторою Харківської області 25.11.2005 за реєстрованим номером 3593, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Відповідач ОСОБА_2 у 2009 році покинув дружину, доньку позивача, та виїхав до м. Харкова. З 2009 року по теперішній час відповідач за місцем реєстрації не проживає. 09 серпня 2011 року за рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області шлюб між донькою позивача ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано. Відтак відповідач на теперішній час не являється членом сімї позивача. Оскільки, на теперішній час відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає, у позивача виникають проблеми зі сплати надмірних комунальних послуг, які не надаються, однак нараховуються, чим суттєво порушують права позивача, а тому останній звернувся до суду з позовом та просив його задовольнити. Позивач вказує, що таке становище порушує його права та інтереси, не дає можливість користуватись своїм приватним житлом та не дає можливості оформити субсидію.
Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 08 січня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було встановлено 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу 5-тиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Встановлено відповідачу 5-тиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.
Позивач ОСОБА_1 до суду не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, на адресу суду надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення (а.с.27).
Згідно зі ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Судову повістку направлено 08 січня 2019 року (а.с.21) та 24 січня 2019 року (а.с.26) за місцем реєстрації відповідача, проте не одержані ним. Факт належного повідомлення про день, час та місце слухання справи підтверджується судовим оголошенням на офіційному сайті веб-сайті Судової влади України, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, про виклик відповідача в судове засідання (а.с.25). Клопотань та заяв від ОСОБА_2 на адресу суду не надходило, тому суд вважає можливим розглядати справу за його відсутності.
Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
На підставі ухвали Великобурлуцького районного суду Харківської області від 31 січня 2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Європейською конвенцією про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) гарантується кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла (п.1 ст.8 Конвенції).
Пункт 2 ст.8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п.1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п.2 ст.8 Конвенції.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 листопада 2015 року є власником квартири № 2 - 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, (а.с.09).
Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_2 був одружений на доньці позивача ОСОБА_3 та був прописаний як член сімї.
Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 09 серпня 2011 року шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.11).

Як вбачається з довідки про склад сімї, виданої виконкомом Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області від 14 листопада 2018 року за вих. № 4770, в зазначеному будинку зареєстровані: позивач, син ОСОБА_4, онук ОСОБА_5, зять ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_6 (а.с.10). Отже, відповідача було зареєстровано в будинку як члена сімї.

Відповідно до актів обстеження від 17 вересня 2015 року та 23 листопада 2018 року, при обстеженні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, засвідчено, що згідно домової книги за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, однак фактично проживає два чоловіки: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_2 з 2009 року фактично за місцем реєстрації не проживає (а.с.12-13).

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, що також передбачено статтею 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд приходить до висновку, що позивач довів свій позов, а тому вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування жилим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3, у звязку із не проживанням за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин.

Даних, які б свідчили, що ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації з поважних причин, як і даних про те, що йому чинилися перешкоди у проживанні в будинку, суду не надано.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, відповідно до викладеного, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.

Керуючись ст.156 ЖК України, ст.3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 82, 89, 206, 263-265, 280-282 ЦПК України, районний суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Великобурлуцький районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_10, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11.

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області ОСОБА_7