Справа № 212/7844/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 січня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Чорного І.Я.,

з участю секретаря: Поперечної А.С.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1; третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 до ОСОБА_4; третя особа: Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу про вселення в квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

06.12. 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про вселення в квартиру та зміну умов договору житлового найму.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.01.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого судового засідання.

07.05.2018 року позивач ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву про вселення в кавртиру.

Ухвалою суду від 04.06.2018 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

В обгрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач зазначив, що перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1989 року по 2001 рік, від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 Позивач є користувачем квартири АДРЕСА_1, на підставі ордеру виданого 22.01.1990 року на його ім'я на склад сім'ї з трьох чоловік - ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7. На даний час в квартирі зареєстровані він, відповідач ОСОБА_4, їх донька ОСОБА_3 та онук ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Внаслідок конфлікту з приводу користування спірною квартирою позивач позбавлений можливості нормально користуватися житловим приміщенням та проживати в ньому. Відповідачка постійно вчиняє різні дії, направлені на унеможливлення спільного проживання в квартирі, не впускає позивача до квартири, наслідком яких є неможливість позивача потрапити до квартири та користуватися нею.

Позивач вимушений постійно відновлювати свої права на житло у судовому порядку, вселятися у спірну квартиру за допомогою органів ДВС після ухвалення відповідного рішення про його вселення в спірне житло. Однак, одразу після проведення виконавчих дій, свідомо порушуючи рішення суду, відповідач знову почала чинити позивачу перешкоди в проживанні і користуванні квартирою. Вирішувати у добровільному порядку питання спільного користування спірною квартирою відповідач не бажає, ігнорує численні звернення позивача, доступу до квартири позивача не надає.

У зв'язку з чим позивач просить вселити його та ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 та винести відповідачу попередження про недопустимість створення неможливих умов сумісного проживання та правові наслідки таких дій, передбачених ст. 116 ч. 1 ЖК України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в подальшому подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 в жодне судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи Виконкому Покровської районної у місті ради в судове засідання не з'явилася, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти позову не заперечують.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1989 року по 2001 рік, від шлюбу мають доньку ОСОБА_3.

Відповідно до ордеру на житлове приміщення № 306 від 22.01.1990 року квартира АДРЕСА_1 видана ОСОБА_1 в користування на склад сім'ї з трьох осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6.

Згідно виписки з фінансового-особового рахунку № 6037 ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1.

Згідно відомостей відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Покровської районної у місті ради № 8954/16 від 09.09.2016 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до встановлених обставин, а також документального підтвердження, судом встановлено, що тривалий час між сторонами триває конфлікт з приводу права користування вказаною квартирою.

Судами неодноразово встановлювались факти, що відповідач ОСОБА_4 вчиняє дії, направлені на унеможливлення проживання в квартирі позивача, а саме: в квартиру не пускає, ключі від вхідних дверей квартири не надає, наслідком яких є неможливість позивача потрапити до квартири та користуватись нею.

Так, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.07.2007 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були визнані такими, що втратили право на житло в квартирі АДРЕСА_1. Дане заочне рішення було скасоване ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23.04.2008 року. В ході розгляду даної справи стало відомо, що відповідач ОСОБА_4 після винесення рішення здійснила приватизацію спірного житла та отримала свідоцтво про право власності на квартиру, в квартирі було зареєстровано її співмешканця ОСОБА_10 Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24.03.2011 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням задоволено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_10, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсною реєстрації, виселення та вселення в квартиру - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2011 року скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24.03.2011 року, та винесене нове рішення, яким було відмовлено в задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання осіб, такими, що втратили право користування приміщенням, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсною реєстрації, виселення та вселення задоволені, та було скасовано розпорядження органу приватизації УЖКГ від 22.10.2007 року та визнано недійсним свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_4, вселено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в спірну квартиру, виселено ОСОБА_10 без надання іншого житла.

Виконком Криворізької міської ради видано розпорядження про скасування розпорядження органу приватизації УЖКГ щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 та визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1.

При примусовому виконанні рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2011 року, 21.12.2011 року - ОСОБА_10 було виселено з квартири, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вселено, що підтверджується постановою від 22.12.2011 року державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2011 року.

Як зазначає позивач, одразу після проведення виконавчих дій, свідомо порушуючи рішення суду, відповідач в черговий раз почала чинити йому перешкоди в проживанні і користуванні квартирою. Ключі від замків квартири відповідач позивачу не надала, перестала впускати в квартиру, двері не відчиняє, уникає будь-якого спілкування. Після закінчення процедури виселення ОСОБА_10 знову потрапив до квартири та разом з відповідачкою створили неможливі умови сумісного перебування в спірній квартирі, що стало підставою звернення його до суду.

Так, Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.04.2013 року у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_10 про повторне виселення ОСОБА_10 з квартири без надання іншого житла відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання такими що втратили право на житло відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.08.2013 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.04.2013 року залишено без змін. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31.08.2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну договору найму житлового приміщення.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 09.03.2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання осіб такими що втратили право користування жилим приміщенням та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення залишено без задоволення.

Як вбачається з Акту від 09.11.2018 року затвердженого головою ОСББ "АМІНЕ", ОСОБА_1, ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 в 2017 та 2018 роках не проживали у зв'язку з перешкодами які чинить ОСОБА_4, яка до квартири позивача ОСОБА_1. та третю особу ОСОБА_3 не впускає, двері не відчиняє, висловлює погрози. У 2017-2018 роках ОСОБА_1, ОСОБА_3 декілька разів намагалися зайти до квартири.

Відповідно до Акту від 11.01.2019 року затвердженого директором ТОВ "Керуюча компанія "ДОМ.КОМ", ОСОБА_1 тимчасово проживає з 2017 року за адресою: АДРЕСА_8.

Статтею 47 Конституції України та ст.1 ЖК України передбачено, що кожен має право на житло, а також те,що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону чи рішення суду.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За ст. 270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.

Статтею 311 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку , передбачених законом.

Всі фактичні обставини, що стосуються відносин сторін, обставини вчинення відповідачем перешкод у користуванні та проживанні у спірній квартирі позивача встановлені рішеннями Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2011 року, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.04.2013 року та рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31.08.2015 року, які набрали законної сили, що не потребує додаткового доказування при розгляді даної справи.

Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого житла. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у це право (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. theUnitedKingdom), заява №19009/04, п.50; рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitsky v.Ukraine») заява №30856/03, п.41.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Враховуючи наведені судом обставини, позовні вимоги в частині вселення на думку суду є підставними та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про винесення попередження відповідачу ОСОБА_4 про недопустимість створення неможливих умов сумісного проживання слід зазначити наступне.

Як підставу для задоволення даної вимоги позивач посилається на ч. 1 ст. 116 ЖКУ України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Дана стання передбачає можливість виседення особи без надання іншого жилого приміщення в разі поведінки даної особи, яка встановлена та підтверджена певними доказами, щодо порушення порядку співжиття та дій, спрямованих на унеможливлення спільного проживання декількох осіб.

В даному випадку у своєму позові позивач не просить виселити відповідача з житла, яким остання користується.

Відповідно, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині винесення попередження відповідачу про недопустимість створення неможливих умов сумісного проживання.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 141, 259, 265 - 268, 280 - 284 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1; третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 до ОСОБА_4; третя особа: Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу про вселення в квартиру - задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави - судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

У решті позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлено 04 лютого 2019 року.

Суддя: І. Я. Чорний