Дата документу 20.12.2019
Справа № 501/3336/19

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пушкарського Д.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Тимко М.Л.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -
До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 з позовом в якому просить розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 22 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.1).
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після укладення спірного договору відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання, передбачені умовами договору, зокрема, не сплачує грошове утримання, не сплачує комунальні послуги, не забезпечує харчуванням, одягом, тощо, що призводить до важких наслідків для здоров`я позивача. Для забезпечення вказаних потреб повинні були здійснюватись щомісячні виплати на рахунок ОСОБА_1 в АБ «Південний». Остання виплата була здійснена відповідачем 07 листопада 2018 року. В липні поточного року позивач звернулась з проханням до відповідача підтвердити виконання ним умов договору та погасити заборгованість, що накопичилась, але відповіді вона не отримала. Зазначені умови є істотними, а тому їх невиконання є підставою для розірвання договору довічного утримання, у зв`язку з чим позивач і звернулась до суду з вказаним позовом.
В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення (а.с.29), про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.
Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом 22 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання (а.с.2-3), посвідчений державним нотаріусом Іллічівської державної нотаріальної контори Бурлаченко І.К., зареєстрований в реєстрі за №4885.
Згідно пункту 1 Договору позивач передає у власність відповідачу однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , а відповідач зобов`язується забезпечувати позивача утриманням та доглядом довічно на умовах цього Договору.
Відповідно до п.п.6, 7, 10 Договору, за згодою сторін Набувач зобов`язаний забезпечити Відчужувача житлом шляхом збереження права на довічне проживання у відчужуваній квартирі, харчуванням, одягом та взуттям, необхідними ліками, доглядом та необхідною допомогою. Вищезазначене матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись Відчужувачу, оцінюється сторонами у суму 500,00 (п`ятсот) гривень на місяць за їх взаємною згодою. Така оцінка підлягає індексації у порядку, установленому законом.
Також умовами Договору визначено, що Набувач зобов`язується здійснювати оплату комунальних послуг за водопостачання, газопостачання, теплопостачання, енергопостачання (до 150 кВт), користування телефонним зв`язком.
Згідно пункту 7 Договору сторони дійшли згоди, що грошова сума у розмірі 500,00 гривень буде щомісячно виплачуватись Набувачем на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 у АТ «Південний».
Відчужувач засвіджчує, що зазначене грошове утримання є цілком достатнім для матеріального забезпечення, передбаченого договором та не потребуватиме подальшого перегляду.
Відповідно до пункту 12 Оскаржуваного договору, він може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку.
Тобто, Договором передбачено як майнові (матеріальне забезпечення, оплата комунальних послуг) так і немайнові (догляд та опікування) обов`язки набувача перед відчужувачем (позивачем), які мають виконуватись набувачем (відповідачем) у повному обсязі.
Так судом встановлено, що відповідачем не виконувалися умови Договору щодо сплати на користь позивачки щомісячного платежу, визначеного в розмірі 500,00 грн. з врахуванням індексації.
Згідно довідки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 (а.с.4-6) від 24.06.2019, стосовно надходження переказів на ім`я ОСОБА_1 вказано, що за період з 01.01.2018 року по 24.06.2019 року в надходженні значиться переказ від 07.11.2018 року на суму 1000,00 грн., відправник переказу ОСОБА_2 .
Отже, остання виплата була здійснена відповідачем 07 листопада 2018 року. В липні поточного року позивач звернулась з проханням до відповідача підтвердити виконання ним умов договору та погасити заборгованість, що накопичилась (а.с.8,9), але відповіді вона не отримала.
Жодних письмових доказів на підтвердження виконання відповідачем свого обов`язку щодо щомісячного грошового утримання в розмірі 500,00 гривень, проведення передбаченої індексації таких платежів, оплати комунальних послуг стороною відповідача надано не було.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Припис ст.629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (ст. 744 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. А згідно ч.2 цієї ж статті, якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.
Відповідно до ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).
Частиною 4 статті 12 ЦПК України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже, враховуючи встановлені судом факти неналежного виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх обов`язків перед позивачем ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що договір довічного утримання, який був укладений між сторонами по справі підлягає розірванню.
Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 22 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Іллічівської державної нотаріальної контори Бурлаченко І.К., зареєстрований в реєстрі за №4885.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь державни судовий збір в розмірі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 20 грудня 2019 року.

Суддя