Справа № 314/6424/16-ц
Провадження № 4-с/314/17/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2019 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вільнянськ скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С.,

за участю: за участю: позивача по справі (стягувача) ОСОБА_2 ,

представника позивача (стягувача) по справі ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

заявник звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. Свої вимоги мотивувала тим, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. від 05.08.2019 року при примусовому виконанні рішення суду за виконавчим листом № 314/6424/16-ц, який виданий Вільнянським районним судом Запорізької області 05.06.2019 року, за невиконання без поважних причин боржником рішення суду у строк зазначений в постанові про відкриття ВП 59565076 від 16.07.2019 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладено штраф у розмірі 1700,00 грн. Заявник ОСОБА_1 вважає дану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що не підлягає виконанню, оскільки про порушення своїх прав вона дізналася 16.08.2019 року, так як приватний виконавець Сколибог О.С. виносячи постанову про накладення на неї штрафу, порушує закон, оскільки йому достовірно відомо, що з боку заявника відсутні будь-які перешкоди у користуванні ОСОБА_2 його власністю, всі спори, що між ними існують вирішуються в суді. У зв`язку з тим, що приватному виконавцю Сколибогу достовірно було відомо, що його постанова про відкриття виконавчого провадження оскаржується заявником ОСОБА_1 у Вільнянському районному суді Запорізької області та вже відкрито провадження у справі № 314/6424/16-ц, просить визнати постанову про накладення штрафу від 05.08.2019 року протиправною та скасувати її.

Заявник (відповідач по справі, боржник) у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути скаргу без її участі.

Позивач по справі (стягувач) ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви, просили відмовити.

Заінтересована особа приватний виконавець Сколибог О.С. в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, провадження у справі просить закрити, оскільки вважає, що скарга подана не за підвідомчістю.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини п`ятоїстатті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункту 9 частини третьоїстатті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованоїЗаконом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зіст. 1 Закону України № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ) (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗакону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другоїстатті 63 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Постановою приватного виконавця від 05.08.2019 року на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700,00 грн.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленимзаконом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною другою статті 74 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особамидо відповідного адміністративного судув порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18).

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Враховуючи викладене, постанова приватного виконавця про накладення штрафу не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися адміністративним судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.255,260,353,447,450,451 ЦПК України,ст. 287 КАС України, суд, -

постановив:

провадження по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. - закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення з даним позовом в порядку господарського судочинства до Господарського суду Запорізької області.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 19.11.2019 року.

Суддя: Вікторія Олександрівна Кіяшко

15.11.2019