ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/3416/17
Провадження № 22-ц/4820/1698/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Купельського А.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю відповідача ОСОБА_1 , представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Зеленської В.І. від 05 липня 2019 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року позивач, звертаючись із вказаним позовом до відповідачів, зазначала, що 28.05.2016 року біля 08.20 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Renault Trafic", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Б.Хмельницького в м. Славута Хмельницької області з середмістя в центр міста, неподалік домоволодіння № 140, на повороті виїхав на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення з автомобілем марки "Ford Scorpio", державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала позивач та рухалась назустріч по вказаній вулиці. В результаті ДТП вона отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, в зв`язку з чим тривалий час знаходилась на лікуванні в Славутській ЦРЛ. Зокрема, в період з 30.05.2016 року по 17.06.2016 рік перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з діагнозом: "Політравма. Поєднана травма. Струс головного мозку. Пошкодження зв`язкового апарату шийного відділу хребта. Забій грудної клітки зліва. В/тканева гематома правої молочної залози. Забій передньої черевної спинки. Забій правого колінного суглобу. Астено-невротичний синдром", понесла витрати на лікування в сумі 7677,93 грн., з яких 5336 грн. відшкодував відповідач ОСОБА_1 , зокрема, 02.06.2016 року - 2830 грн., 08.06.2016 року - 2506 грн. Невідшкодований розмір витрат на лікування становить 2341,93 грн., які відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повинна відшкодувати страхова компанія, в якій була застрахована на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 .

Крім цього, в результаті ДТП був пошкоджений належний позивачці автомобіль. Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи, призначеної судом на вимогу відповідача ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Ford Scorpio» внаслідок його пошкодження в ДТП, яке мало місце 28.05.2016 року з урахуванням зносу елементів, конструкцій і запасних частин автомобіля складає 77809,98 грн.

Також позивач понесла душевні страждання, пов`язані з протиправною поведінкою відповідача ОСОБА_1 щодо неї, який порушив Правила дорожнього руху України і допустив зіткнення з її автомобілем та внаслідок ДТП був пошкоджений належний їй автомобіль і заподіяне ушкодження її здоров`я. Позивачка втратила можливість користуватися належним їй автомобілем, який до цього часу не відновлений і відновленню не підлягає, їй довелося змінити умови та звичний ритм життя через відсутність автомобіля.

З урахуванням збільшення позовних вимог остаточно просила стягнути із страхової компанії ПАТ "Страхова компанія "АРКС» 77809,98 грн. відшкодування майнової шкоди внаслідок пошкодження автомобіля, витрати на оцінку пошкодженого автомобіля в сумі 1650 грн., 2341 грн. витрат на лікування та 380 грн. моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а всього 82180,98 грн., з відповідача ОСОБА_1 - 60 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на користь ОСОБА_2 80151,91 грн. майнової шкоди, заподіяної здоров`ю та майну та 380 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на користь держави 805,32 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вважає, що суд дійшов хибного висновку про доведеність його вини у настанні ДТП.

На його думку, судом проігноровано ряд суттєвих обставин, викладених у висновку судової автотехнічної експертизи від 23.07.2018 року № 10.1/10.4-0169:18. У поясненнях ОСОБА_2 відсутня інформація щодо механізму утворення пошкоджень як передньої, так і задньої частин автомобіля «Ford Scorpio», тому вирішити питання про те, чи відповідають дійсності пояснення ОСОБА_2 щодо механізму пошкоджень автомобіля «Ford Scorpio», держзнак НОМЕР_2 , не видається за можливе.

Окрім того, під час проведення експерименту з водієм ОСОБА_1 було встановлено, що він рухався зі швидкістю 40 км/год., а відповідно до висновку експерта не мав технічної можливості зупинити керований ним автомобіль до місця зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки.

Також не погоджується з належністю висновку судової автотоварознавчої експертизи № 401/18 від 23.03.2019 року, виконаного на підставі суперечливої ухвали суду.

Крім того, строк дії довіреності на право користування автомобілем на ім`я позивачки закінчився 20 листопада 2011 року, а будь-яких інших законних підстав володіння ОСОБА_2 транспортним засобом судом не встановлено. А тому суд зобов`язаний був встановити, чи порушено майнові права позивача як належного володільця пошкодженого транспортного засобу.

У апеляційній скарзі Страхова компанія «АРКС» просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог до страхової компанії.

Висновки суду вважає суперечливими - суд вважав доведеною вину ОСОБА_1 в порушенні пп. 11.1, 11.3, 12.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до виникнення ДТП, при цьому не виключав винуватість водія ОСОБА_3 у порушенні п.п. 10.1, 10.2 ПДР.

Враховуючи вину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, суд мав би на підставі п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначити розмір страхового відшкодування, розділивши заподіяну шкоду на двох винних осіб.

Висновком експертизи не встановлено причинного зв`язку між діями водія ОСОБА_1 і наслідками ДТП, тому підстави для настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу відсутні.

Суд не звернув уваги, що ОСОБА_2 у позасудовому порядку до страхової компанії не зверталася, про спричинену їй внаслідок ДТП від 28.05.2016 року шкоду АТ «СК «АРКС» стало відомо лише 01.12.2017 року.

На підставі п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року за шкоду заподіяну майну і трьох років за шкоду, заподіяну здоров`ю ОСОБА_2 , з моменту скоєння ДТП (28.05.2016 року), страховиком відмовлено у здійсненні страхового відшкодування ОСОБА_2 , листами від 19.06.2019 року.

Позовна заява подана ОСОБА_2 більш ніж через рік після настання ДТП (28.11.2017 р.), і не може вважатися заявою про страхове відшкодування та належним виконанням обов`язків потерпілого, передбачених законом.

Також не враховано, що відповідно до висновку експерта № 401/18 від 23.03.2019 року автомобіль «Ford Scorpiо», держзнак НОМЕР_2 , є фізично знищеним, у зв`язку з чим за відсутності підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, страхове відшкодування підлягало б розрахунку в порядку, передбаченому п. 30.2 ст. 30 Закону.

У висновку експерта № 401/18 від 23.03.2019 року, який був покладений в основу рішення суду, експертом не визначалася ринкова вартість транспортного засобу на момент ДТП у пошкодженому стані, а лише вартість транспортного засобу на момент ДТП без урахування пошкоджень, що унеможливлює розрахунок страхового відшкодування на підставі цього висновку.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «АРКС» ОСОБА_2. просить рішення суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказує, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з її автомобілем, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 .

Строки, передбачені для звернення до страховика із заявою про дорожньо-транспортну пригоду, не є строками здійснення потерпілим свого права на отримання страхового відшкодування. Тому у разі відмови страховика від прийняття документів на отримання страхового відшкодування з посиланням на пропущення цих строків потерпілий має право звернутися до суду з метою вирішення спору по суті. Суд також правильно визначив розмір майнової шкоди.

В засіданні апеляційного суду апелянт, представники апелянтів підтримали подані апеляційні скарги з викладених у них мотивів.

Позивач та її представник просили відхилити апеляційні скарги як безпідставні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» - задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду слід частково скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, судом встановлено, що 28 травня 2016 року біля 08.20 год. в м. Славута по вул. Б.Хмельницького неподалік від домогосподарства № 140 сталася дорожньо-транспортна пригода, - зіткнення автомобіля марки "Renault Trafic", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по вул. Б.Хмельницького і виконував поворот вліво, та автомобіля марки "Ford Scorpio", державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по зустрічній смузі руху в зустрічному напрямку до автомобіля марки "Renault Trafic" під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_4 , власником легкового автомобіля комбі-В марки "Ford Scorpio", рік випуску 1995, держзнак НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 , який видав довіреність на керування та розпорядження цим транспортним засобом ОСОБА_2 .

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №341 від 18.08.2016 року та додаткової судово-медичної експертизи № 1562 від 20.01.2017 року у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виявлені тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок ударів об виступаючі предмети салону автомобіля, коли потерпіла була за кермом автомобіля, який зіткнувся з іншим автомобілем.

ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 30.05.2016 року по 17.06.2016 рік з діагнозом: "Політравма. Поєднана травма. Струс головного мозку. Пошкодження зв`язкового апарату шийного відділу хребта. Забій грудної клітки зліва. В/тканева гематома правої молочної залози. Забій передньої черевної спинки. Забій правого колінного суглобу. Астено-невротичний синдром" та отримала медикаментозне лікування за власні кошти.

Згідно з розписками ОСОБА_2 від 02.06.2016 року та 08.06.2016 року родичі ОСОБА_1 відшкодували позивачці витрати на лікування за період лікування у травматологічному відділенні Славутської ЦРЛ в сумі 5336 грн. відповідно до вказаних чеків.

Загалом понесені витрати ОСОБА_2 на лікування становлять 7677,93 грн.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 401/18 від 23.03.2019 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля "Ford Scorpio", рік випуску 1995, держзнак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП, яке сталося 28.05.2016 року, враховуючи пошкодження, зазначені в протоколі огляду пошкодженого транспортного засобу від 15.11.2018 року, з урахуванням зносу елементів, конструкцій і запасних частин автомобіля складає 77809,98 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що зіткнення автомобілів сталося на зустрічній смузі руху для водія ОСОБА_1 , а отже, наявна його вина у настанні ДТП. Шкода, завдана пошкодженням автомобіля, та шкода, завдана здоров`ю позивачки ОСОБА_2 , а також моральна шкода у зв`язку з ушкодженням здоров`я підлягає відшкодуванню страховою компанією, що застрахувала цивільно-правову відповідальність відповідача. З ОСОБА_1 підлягає стягненню моральна шкода, завдана у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, а також у зв`язку з пошкодженням автомобіля, розмір якої визначено у 10000 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недоведеність його вини у настанні ДТП є безпідставними.

Так, згідно з ч.ч.1-2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

В основу висновку про вину водія ОСОБА_1 у порушенні п.п. 11.1, 11.3, 12.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до виникнення ДТП, суд першої інстанції дійсно поклав дані висновку судової автотехнічної експертизи від 23.07.2018 року № 10.1/10.4-0169:18.

При цьому судом не враховано, що вказаний доказ не можна визнати допустимим, оскільки експертизу проведено на підставі вихідних даних, які отримані судом не в процесуальний спосіб, передбачений ст.ст. 76-80 ЦПК України.

Так, в ухвалі про призначення експертизи суд навів вихідні дані, отримані від начальника СВ Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області на підставі ухвали суду від 08.02.2018 року, якою в порядку ст. 84 ЦПК зобов`язано надати такі вихідні дані.

Разом з тим, за змістом ст. 76 ЦПК України суд мав сам встановити вихідні дані - певні обставини, які є необхідними для проведення експертизи, на підставі письмових, речових та інших доказів (зокрема, матеріалів кримінального провадження, фотознімків з місця події, представлених сторонами тощо), безпосередньо досліджених судом в судовому засіданні.

Відтак висновок судової автотехнічної експертизи від 23.07.2018 року № 10.1/10.4-0169:18 як такий, що одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, не приймається до уваги.

Разом з тим, як встановлено апеляційним судом зі схеми місця ДТП, наявної в матеріалах кримінального провадження № 0000395 за ч.1 ст. 286 КК України по факту ДТП, що мала місце 28.05.2016 року в м. Славута, зіткнення автомобілів сталося на заокругленні дороги, на зустрічній смузі руху для водія ОСОБА_1 .

Так, безпосередньо після зіткнення автомобіль "Ford Scorpio", д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 майже повністю перебував на правому узбіччі (за напрямком свого руху).

Передні колеса автомобіля "Ford Scorpio" при ширині проїзної частини 4,9 м, знаходилися на зустрічній смузі відносно його напрямку руху, праве - на відстані 2 м, ліве - на відстані 0,7 м від краю проїзної частини справа (за рухом автомобіля "Renault Trafic").

Зіткнення відбулося між передньою лівою частиною автомобіля "Renault Trafic", д.н. НОМЕР_1 та передньою лівою частиною автомобіля "Ford Scorpio", д.н. НОМЕР_2 .

Наведене цілком свідчить про те, що зіткнення автомобілів сталося на зустрічній смузі руху для автомобіля "Renault Trafic" під керуванням ОСОБА_1

Ця обставина також підтверджується об`єктивними та беззаперечними доказами - фототаблицею, доданою до схеми місця ДТП (а.с. 66-85 кримінального провадження), а також фотознімками з місця ДТП, зробленими та представленими сторонами у справі (а.с.221-222, т.2, а.с. 17-23, т.3).

Посилання ОСОБА_1 на те, що зіткнення автомобілів сталося посередині проїзної частини, а після цього внаслідок ваги його автомобіля обидва змістилися на зустрічну для нього смугу руху є безпідставним і спростовується наявним осипом ґрунту під переднім лівим колесом автомобіля "Ford Scorpio" (зафіксовано на фото - а.с.222 т.2, а.с.17, 22 т.3), що стався в момент удару при зіткненні і цілком підтверджує, що зафіксоване місце розташування автомобілів після ДТП і є місцем їх зіткнення.

Це цілком спростовує і твердження ОСОБА_1 про виникнення у нього небезпеки під час руху, оскільки виїзд саме його автомобіля на зустрічну смугу руху створив небезпеку для автомобіля "Ford Scorpio" і призвів до їх зіткнення.

Аналіз наведених доказів цілком свідчить про те, що водій ОСОБА_1 в порушення 11.1,11.3 Правил дорожнього руху не справився з керуванням автомобіля "Renault Trafic", д.н. НОМЕР_1 , на ділянці дороги із заокругленням виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем "Ford Scorpio" д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Наведене цілком спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність його вини у зіткненні автомобілів, а отже, й у спричиненні шкоди позивачу.

Також безпідставними є й інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що ґрунтуються на висновку судової автотехнічної експертизи від 23.07.2018 року № 10.1/10.4-0169:18 як на недопустимому доказі.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги про те, що позивач не є належним володільцем пошкодженого автомобіля "Ford Scorpio", апеляційний суд приймає до уваги таке.

Строк дії довіреності власника на право користування автомобілем на ім`я позивачки дійсно закінчився 20 листопада 2011 року.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом (стаття 398 ЦК України).

Відповідно до статті 399 ЦК України право володіння припиняється у разі, зокрема, витребування майна від володільця власником майна або іншою особою; знищення майна.

ОСОБА_2 на час ДТП володіла та користувалася автомобілем "Ford Scorpio", д.н. НОМЕР_2 , на підставі отриманого від власника реєстраційного документа на авто.

Правомірність цього володіння не оспорюється власником автомобіля чи іншими особами, не спростована судовим рішенням, а отже, ОСОБА_2 є законним володільцем автомобіля "Ford Scorpio" д.н. НОМЕР_2 .

В свою чергу за змістом ст.ст. 319, 399 ЦК України у неї існує обов`язок перед власником автомобіля повернути його у належному стані з врахуванням звичайного зносу або ж відшкодувати шкоду, завдану знищенням або пошкодженням майна власника.

Відтак позивач є належним володільцем пошкодженого автомобіля "Ford Scorpio" і внаслідок фізичного знищення автомобіля порушено її майнові права, які підлягають захисту в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду в частині вирішення позовних вимог до нього як винної особи, рішення суду в цій частині є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, вирішуючи позов в частині вимог до страхової компанії, суд першої інстанції припустився помилки.

Так, спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються спеціальним Законом України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та главою 82 розділу ІІІ ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пунктів 35.1., 35.2. статті 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілій чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Отже, процедура отримання страхового відшкодування в порядку, передбаченому Законом № 1961-IV, детально регламентована на законодавчому рівні та передбачає вчинення потерпілим і страховиком ряду взаємних, послідовних, кореспондуючих одне одному юридично значимих дій.

До числа юридично значимих дій потерпілого, необхідних для отримання страхового відшкодування, належить, у тому числі, подання страховику заяви про страхове відшкодування.

Необхідність подання потерпілим заяви страховику про страхове відшкодування є зрозумілим, пропорційним, передбачуваним заходом та не створює надмірного тягаря для потерпілого.

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Встановлено, що ОСОБА_2 взагалі не зверталася до страховика із заявою про страхове відшкодування та не надала страховій компанії документи, перелік яких визначений у статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Водночас апеляційний суд з врахуванням висновку, викладеного в рішенні Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002, констатує, що можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

У системному зв`язку зі статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Встановлено, що позивач подала вказаний позов до суду 28.11.2017 року, по спливі одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, право на страхове відшкодування шкоди, завданої майну, позивач не реалізувала у 1-річний строк, визначений законом, і шляхом подання відповідного позову до суду.

При цьому зазначений в пункті 37.1.4. ст. 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Наведені обставини виключають можливість стягнення зі страховика майнової шкоди, завданої знищенням автомобіля.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 641/8243/14-ц, від 08 лютого 2018 року у справі № 233/6322/15-ц, від 19 грудня 2018 року у справі № 761/8048/16-ц, від 21 серпня 2018 року у справі № 227/3573/16-ц.

За змістом пункту 23.1 статті 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Позивач звернулася з цим позовом до суду в межах трирічного строку з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а отже, здійснила своє волевиявлення щодо відшкодування страховиком шкоди, заподіяної її здоров`ю.

Відтак правильним є висновок суду про наявність підстав для стягнення на користь ОСОБА_2 2341,93 грн. майнової шкоди, завданої здоров`ю та 380 грн. моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

З врахуванням наведеного оскаржуване рішення в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» майнової шкоди слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення - стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_2 2341,93 грн. майнової шкоди, завданої здоров`ю. В решті рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» 27,22 грн. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2019 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» майнової шкоди та судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_2 2341,93 грн. майнової шкоди, завданої здоров`ю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 27,22 грн. судового збору в дохід держави.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.12.2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С.Гринчук

А.В.Купельський