Провадження № 2/522/7435/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - судді Свяченої Ю.Б..

за секретаря судового засідання - Шеян І.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про скасування арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Першого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про скасування арешту з майна, по котрому просив суд скасувати арешт, накладений постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 17.08.2010 року на майно ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , у зв`язку з чим позивач зазначає, що обмеження вжите відносно майна його померлого сина перешкоджає його вступу в спадщину, що є порушенням конституційних прав позивача.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2019 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням засідання на 26 листопада 2019 року.

У судове засідання 26 листопада 2019 року з`явився позивач, справа слуханням відкладена на 04 грудня 2019 року у зв`язку з клопотанням позивача задля отримання додаткових доказів.

У судове засідання 04 грудня 2019 року з`явився позивач, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

У судове засідання 04 грудня 2019 року відповідач не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, скориставшись своїм правом, надали відзив на позовну заяву, в котрому пояснили, що виконавче провадження завершене та передане для зберігання до архіву, окрім того зазначили, що виконавчі провадження, котрі завершені зберігаються три роки після закінчення, після чого знищуються. Вирішення питання щодо задоволення позову залишили на розсуд суду, просили справу розглянути без особистої участі відповідача.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідним батьком ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 356.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 4773, після чого позивач звернувся до нотаріуса з метою вступу в спадщину, однак, позивач від нотаріуса дізнався про існування арешту вжитого відносно усього майна ОСОБА_2 накладеного постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 17.08.2010 року.

Як вбачається з витягу з реєстру виконавчих проваджень від 12.11.2019 року виконавче провадження 21398743, котре відкрите на підставі судового наказу від 12.11.2009 року № 2н-246/2009на поточний час завершене.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву відповідача, відкритих виконавчих проваджень стосовно ОСОБА_2 станом на 23.05.2018 року немає, а виконавче провадження в рамках котрого винесено постанову щодо арешту усього майна від 17.08.2010 року знищене за сплином строку зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єкти цих прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому відповідно до ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення.

Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

У силу положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що накладений арешт у 2010 році не є актуальним та накладений в межах виконавчого провадження, котре закінчене та на даний час знищене.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, в редакції Закону від 16.02.2010 року виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 38 цього Закону, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

02.06.2016 року прийнято Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції № 1404-VIII.

Згідно з п. 7 Розділу 13 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 07.03.2018 року (надалі Закон №1404) що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно з ч. 1, 2 ст.40 Закону № 1404 у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Детальний аналіз норм діючого законодавства, дає змогу зробити висновок, що після закінчення виконавчого провадження, державний виконавець повинен зняти, арешти та інші обмеження, які накладаються на майно впродовж виконання виконавчих дій.

Позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, яке входить до спадкової маси після смерті його сина, у зв`язку з тим, що був накладений арешт.

Згідно з ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закінчення договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись вимогами п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про скасування арешту з майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 17.08.2010 року на майно ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Роз`яснити, що рішення суду є підставою виключення відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку встановленим Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Копію рішення суду для виконання направити до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області (м. Одеса, Польський узвіз, 6).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 17 грудня 2019 року.

Суддя: Ю.Б. Свячена