Справа № 194/1959/19
Номер провадження 2/194/521/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Соколової Ю.І.,

при секретарі Коркіної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернівка Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернівської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, Зінченко Людмила Георгіївна про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що він зареєстрував шлюб із ОСОБА_2 03 грудня 2010 року, але з нею мешкав ще до офіційного укладання шлюбу в кв. АДРЕСА_1 . Під час перебування у шлюбі, а саме у січні 2018 року, йому стало відомо, що батько дружини - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Кремяноє Кореневського району Курської області Російської Федерації, мав на праві сумісної власності 1/2 частину квартири, в якій він та його дружина мешкали з 2006 року. Інша 1/2 частка спірної квартири на праві спільної сумісної власності належала матері його дружини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 лютого 2015 року, власницею 1/2 частки вищезазначеної квартири після смерті матері є його дружина ОСОБА_2 . На час смерті свого батька ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала у вищезазначеній квартирі, у зв`язку з чим вона вважала, що прийняла спадщину від батька. Проте, звернувшись із заявою до державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, отримала постанову від 24 листопада 2017 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини вона (дружина) не подала, а також не надала документів, які підтверджують постійне місце проживання із спадкодавцем. Її батько по день смерті мешкав за адресою: с. Кремяноє Кореневського району Курської області, Російської Федерації, після його смерті спадкова справа не заводилась, відомості про спадкоємців відсутні, заповіт не посвідчувався. У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулася з позовною заявою до Тернівського міського суду про визнання права власності на частину квартири, що належала її батькові ОСОБА_3 , але рішенням суду, яке залишено без змін апеляційною інстанцією, у задоволенні позовних вимог їй відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року рішення Тернівського міського суду залишено без змін. На сьогодні, він продовжує добросовісно, відкрито, безперервно володіти 1/2 частиною квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та має намір оформити документи про право власності на спірну частку квартири. Оскільки, починаючи з 2006 року та по теперішній час він фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується 1/2 спірної квартири, утримує її, власник 1/2 частки відсутній, то вважає, що він набув права власності на 1/2 частку спірної квартири. В зв`язку з чим, просить суд, визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м.

В судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути без участі представника Тернівської міської ради, покладаються на рішення суду.

В судове засідання представник третьої особи - державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Раніше надавала заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги позивача підтримує.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 мешкав без реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 з 2006 року, про що свідчить акт від 07 жовтня 2019 року за вих. 1404, виданий начальником ЖРЕК 10 та мешканцями кв. 22, 30 даного будинику (а.с. 11).

ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 грудня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області 03 грудня 2010 року, актовий запис № 219 (а.с. 9).

Судом встановлено, що кв. АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частки кожному, на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Тернівським УЖКГ об`єднання держпідприємства по видобутку вугілля «Павлоградвугілля», згідно розпорядження від 02 серпня 1993 року (а.с. 13).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого вдділом реєстрації актів цивільного стану адміністрації виконавчої державної влади Кореневського району Курської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 лютого 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 195, 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить ОСОБА_2 (а.с. 14).

Крім того, з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , встановлено, що третя особа по справі ОСОБА_2 є донькою померлого ОСОБА_3 , якому на праві приватної спільної сумісної власності належала 1/2 частка кв. АДРЕСА_1 (а.с. 9, 16, 17).

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 зверталася до державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на частку кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується постановою про відмову вчинити нотаріальну дію від 24 листопада 2017 року (а.с. 15).

Також, ОСОБА_2 зверталася до суду з позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю на частину квартири АДРЕСА_1 , але рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2018 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 19-20).

В судовому засіданні встановлено, що на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної спільної сумісної власності померлому ОСОБА_3 власники відсутні, а позивач мешкає в зазначеній квартирі з 2006 року та по теперішній час.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Крім того, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року по справі № 910/17274/17, провадження № 12-291гс18.

Отже, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 мешкає в квартирі АДРЕСА_1 з 2006 року, добровільно володіє часткою даною квартирою понад 10 років, спірна частка квартири титульного власника не має, те, що позивач продовжує відкрито, безперервно проживати у спірній квартирі, відповідач та треті особи не заперечують проти задоволення позову, будь-які заперечення або відзив на позовну заяву не надали, обставини, які б спростовували твердження позивача зазначені в позовній заяві відсутні, а тому суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити та визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 19, 76, 77, 81, 141, 247, 258, 264, 265, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Тернівської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, Зінченко Людмила Георгіївна про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , право власності за набувальною давністю на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Тернівський міський суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 грудня 2019 року.

Сторони справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Відповідач: Тернівська міська рада Дніпропетровської області, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Пушкіна, буд. 5-а, .

Третя особа: Державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Курська, буд. 12.

Третя особа: ОСОБА_2 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 .

Суддя Ю.І. Соколова