Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 357/4878/17

провадження № 61-35835св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Актив+», Філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи»,

третя особа - Територіальний сервісний центр 3242 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Київській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Київської області від 26 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагєєва В. О., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про внесення запису про припинення обтяження на рухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26 вересня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 22 410 доларів США, з кінцевим терміном повернення 26 вересня 2013 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2013 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 139 601 грн 29 коп., на підставі якого видано виконавчий лист та 25 червня 2013 року винесена постанова про виконавче провадження.

Надалі відбулася заміна кредитора ПАТ «УкрСиббанк» на підставі правонаступництва та за договором про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Після набрання рішенням законної сили ОСОБА_2 продовжував сплачувати заборгованість за кредитним договором та за період з 25 квітня 2013 року по 26 грудня 2014 року здійснив сплату заборгованості в розмірі 21 816,29 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. 12 квітня 2016 року вона сплатила заборгованість за кредитним договором на рахунок ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», арешт з майна було знято та виконавче провадження у справі закінчено.

У вересні 2016 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до неї з позовом про звернення стягнення на предмет застави, вона звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про визнання договору поруки та застави припиненими. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2017 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Актив+» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково та визнано припиненою поруку.

14 березня 2017 року вона звернулася до приватного нотаріуса та дізналася, що 01 грудня 2016 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протиправно та самовільно здійснило заміну обтяжувача на ТОВ «Фінансова компанія «Актив+».

Станом на 04 травня 2017 року її транспортний засіб «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виключено з державного реєстру обтяжень рухомого майна, незважаючи на припинення поруки.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про заборону відчуження автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований 28 вересня 2006 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2017 року у складі судді Ярмоли О. Я. позов ОСОБА_1 задоволено. Виключено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про заборону відчуження автомобіля «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований 28 вересня 2006 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач є єдиним власником спірного автомобіля, стороною відповідачем не доведено наявність зобов`язань позивача перед ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та перед ТОВ «ФК «Актив +», заставодавець транспортного засобу помер, у заставодержателя відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 за договором застави. Кредитор спадкодавця скористався своїм правом вимоги до поручителя і до спадкоємця ОСОБА_1 , але його вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом і порука ОСОБА_1 визнана припиненою.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 26 вересня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Актив+» задоволено.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивач не надано належних доказів на підтвердження того, що позивач повністю виконала зобов`язання за кредитним договором.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 20 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»,

за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку

за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

23 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Довіра та гарантія», ТОВ «Фінансова компанія «Актив+», Філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», третя особа Територіальний сервісний центр 3242 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Київській області, про внесення запису про припинення обтяження на рухоме майно призначено до судового розгляду в складі колегії з п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_1 є поручителем та дружиною померлого позичальника та сплатила заборгованість за кредитним договором 12 квітня 2016 року.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У березні 2018 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу від ТОВ «Фінансова компанія «Актив+», у яких воно просило залишити оскаржуване судове рішення без змін, оскільки воно прийнято при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є власником автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата перереєстрації - 15 квітня 2017 року із відміткою про заборону відчуження (а. с. 17).

28 вересня 2006 року державним реєстратором здійснено запис № 3802536 про обтяження транспортного засобу автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі договору про надання споживчого кредиту та заставу майна від 26 вересня 2006 року, обтяжувач - АКІБ «УкрСиббанк» (а. с. 12).

24 квітня 2015 року реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України замінено обтяжувача, а саме АКІБ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі договору факторингу від 20 квітня 2015 року.

01 грудня 2016 року реєстратором - «Філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» здійснено заміну обтяжувача, а саме ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на обтяжувача ТОВ «Фінансова компанія «Актив +» на підставі договору факторингу від 30 листопада 2016 року (а. с. 13, 46).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2017 року, у справі за позовом ТОВ «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Довіра та Гарантія» про визнання договору поруки припиненим та визнання застави майна припиненою в задоволенні позову ТОВ «Довіра та Гарантія» відмовлено, зустрічний позов задоволено частково. Визнано припиненою поруку за договором поруки № 0, укладеним 26 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (а. с. 8 - 11).

Зазначеним рішенням встановлено, що 26 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. На забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів позичальник надав у заставу транспортний засіб «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний йому на підставі договору купівлі-продажу від 14 вересня 2006 року. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2013 року солідарно стягнуто із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором.

25 червня 2013 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2/357/329/13.

20 квітня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу № 17, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Судом замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

ПАТ «УкрСиббанк» здійснено заміну заставодержателя з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», на підставі чого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права заставодержателя щодо транспортного засобу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

22 березня 2017 року ОСОБА_1 направила вимоги на адреси ТОВ «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Актив +» про подання реєстратору заяви про припинення обтяження у вигляді звернення стягнення на предмет застави та запис про заборону відчуження та подальше виключення запису з Державного реєстру (а. с. 14-15).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором від 26 вересня 2006 року станом на 25 травня 2017 року, наданим ТОВ «ФК «Актив +», заборгованість за кредитом становить 27 5361,47 грн, за відсотками - 79 662,57 грн, всього 355 024,04 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

У статті 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

При цьому відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Так, відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Відповідно до статей 526, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що останній платіж після смерті ОСОБА_2 , сплачено його дружиною ОСОБА_1 27 березня 2017 року.

Таким чином, доводи касаційної скарги про те, що на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2013 року ОСОБА_1 повністю сплатила, є безпідставними.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором від 26 вересня 2006 року станом на 25 травня 2017 року, наданим ТОВ «ФК «Актив +», заборгованість за кредитом становить 27 5361,47 грн, за відсотками - 79 662,57 грн, всього 355 024,04 грн.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками апеляційного суду про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідно до статті 599 ЦК України нею належним чином проведено виконання зобов`язань за кредитним договором.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 26 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець