Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 761/22015/18

провадження № 61-10636ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,

Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Приходька К. П., Таргоній Д. О., Журби С. О.,

В С Т А Н О В И В:

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», назву якого змінено на акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є споживачем банківських послуг, що надаються відповідачем на підставі наступних угод: акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування платіжних карток від 09 червня 2016 року, згідно з якою позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_1 ; акцепт пропозиції на укладання угоди обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18 серпня 2017 року, згідно з якою позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_4; акцепт пропозиції на укладання угоди обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22 березня 2017 року згідно з якою позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_2 ; акцепт на укладання угоди на розміщення вкладу № ТБКМ000260391 від 17 жовтня 2017 року згідно з якою позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_3 , на якому розміщено депозитні кошти позивача у розмірі 18 815,00 грн.

У вересні-жовтні 2017 року ОСОБА_1 дізнався про те, що належні йому вищенаведені рахунки заблоковані, у зв`язку з чим він позбавлений можливості розпоряджатися власними коштами.

Після декілька невдалих спроб зняття готівки з власного рахунку за допомогою терміналу АТ «Альфа-Банк», позивач неодноразово звертався до відповідача, в тому числі письмово, з вимогою роз`яснити причини блокування рахунків.

14 вересня 2017 року АТ «Альфа-Банк» надав відповідь про відсутність блокування його рахунків, а після чергового звернення позивача у листопаді 2017 року останній отримав від відповідача лист, в якому АТ «Альфа-Банк» повідомив про ухвалення рішення про відмову у підтриманні ділових стосунків з позивачем та про припинення в односторонньому порядку договорів між позивачем та відповідачем і закриття всіх його рахунків.

Дії відповідача вважає неправомірними, оскільки АТ «Альфа-Банк» в порушення норм чинного законодавства, обмежило його права, як споживча банківських послуг щодо користування його картковими рахунками та безпідставно розірвав в односторонньому порядку всі укладені угоди. У зв`язку з чим просив суд зобов`язати відповідача усунути недоліки, зобов`язавши не перешкоджати в користуванні рахунками, які відкриті на його ім`я.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач, заблокувавши карткові рахунки позивача, діяв правомірно з метою протидії легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, чим права позивача не було порушено.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2019 року скасовано та прийнято постанову, якою позов задоволено; зобов`язано АТ «Альфа-Банк» не перешкоджати (шляхом розблокування) в користуванні рахунками, відкритими на ім`я ОСОБА_1 : № НОМЕР_1 , відкритого згідно з акцептом пропозиції на укладання угоди про обслуговування платіжних карток від 09 червня 2016 року; № НОМЕР_4 , відкритого згідно з акцептом пропозиції на укладання угоди обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18 серпня 2017 року; № НОМЕР_2, відкритого згідно з акцептом пропозиції на укладання угоди обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22 березня 2017 року; № НОМЕР_3, відкритого згідно акцепту на укладання угоди на розміщення вкладу № TDRM000260391 від 17 жовтня 2017 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства. У матеріалах справи відсутні докази дотримання банком вимог, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», а також документи, що підтверджують здійснення позивачем незаконних операцій, на підставі чого було заблоковано його карткові рахунки.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У травні 2019 року АТ «Альфа-Банк» подало касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що обов`язок АТ «Альфа-Банк» повідомити спеціально уповноважений органу про відмову від підтримання відносин з клієнтом був виконаний повною мірою. Докази щодо правомірності дій відповідача надавались до місцевого суду для ознайомлення без долучення до матеріалів справи. Крім того, Київський апеляційний суд не дослідив та залишення поза увагою важливі докази, що призвело до незаконного вирішення справи.

Заперечення (відзив) на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 04 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Шевченківського районного суду м. Києва.

21 червня 2019 року справа № 761/22015/18 надійшла до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Установлено, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ «Альфа-Банк» та користується послугами банку.

Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, позивач тим самим уклав з відповідачем договір, який є договором-приєднання.

Згідно з анкетою-заявою, підписаною позивачем останній погодився на укладення договору з відповідачем та з умовами і правилами надання банківських послуг ПАТ «Альфа-Банк», які розміщені на офіційному сайті банку.

Відповідачем надаються банківські послуги на підставі наступних угод: акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування платіжних карток від 09 червня 2016 року, згідно з якою позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_1 ; акцепт пропозиції на укладення угоди обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 18 серпня 2017 року, згідно з якою позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_4 ; акцепт пропозиції на укладення угоди обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22 березня 2017 року, згідно з якою позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_2 ; акцепт на укладання угоди на розміщення вкладу № ТБКМ000260391 від 17 жовтня 2017 року, згідно з якою позивачу відкрито рахунок № НОМЕР_3 , на якому розміщено депозитні кошти позивача у розмірі 18815,00 грн.

Протягом вересня-жовтня 2017 року вказані рахунки були заблоковані відповідачем, після чого позивач неодноразово звертався до АТ «Альфа-Банк», як в усній формі, так і письмово, з метою з`ясування причин блокування рахунків та просив відповідача розблокувати рахунки.

Позивач звернувся із заявою до відповідача про розблокування його платіжних карток, оскільки працівники банку в телефонному режимі повідомили йому, що через здійснення з його картки сумнівних операцій, належні йому картки тимчасово заблокують.

11 вересня 2017 року на адресу відповідача позивачем направлено відповідного листа, що зареєстрований відповідачем за номером 63788.

14 вересня 2017 року, відповідач надав відповідь, якою заперечив факт блокування рахунків позивача.

25 жовтня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про договірне списання коштів з рахунку позивача № 2678, яка була проігнорована.

У листопаді 2017 року відповідачем надано лист, в якому АТ «Альфа-Банк» повідомило про ухвалення рішення про відмову у підтриманні ділових стосунків з позивачем та про припинення в односторонньому порядку договорів між позивачем та відповідачем і закриття всіх його рахунків.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Положенням частини першої статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку.

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Таким чином, дії АТ «Альфа-Банк» щодо зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта мають, зокрема, відповідати усім вимогам Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Закон № 1702-VII).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 5 Закону № 1702-VII банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 17 Закону № 1702-VII суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов`язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочі дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум.

Частиною 5 статті 17 Закону № 1702-VII передбачено, що в разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки: ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб`єкту первинного фінансового моніторингу; є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції). Строк зупинення відповідних фінансових (фінансової) операцій (операції) продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - п`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають.

Відповідно до пункту 91 постанови Правління Національного банку України від 26 червня 2015 року № 417 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» банк зобов`язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов`язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Доводи касаційної скарги щодо правомірності і законності розірвання договору в односторонньому порядку АТ «Альфа-Банк» та відсутності порушення прав ОСОБА_1 внаслідок блокування його рахунків спростовуються матеріалами справи та обґрунтованим висновком суду апеляційної інстанції, згідно з якими статтею 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» щодо зупинення банком фінансових операцій клієнта встановлена відповідна процедура та строки, які банком дотримано не було, у зв`язку з чим порушено права клієнта.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідач належним чином не обґрунтував правомірність блокування карткових рахунків, відкритих на ім`я позивача, представник банку не надав відомостей та доказів того, що кошти на рахунок позивача надійшли злочинним шляхом. Також не надано належних та допустимих доказів звернення із заявою до правоохоронних органів про незаконні, на думку банку, дії клієнта за наслідками блокування карткових рахунків.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, які містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Частиною першої статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків апеляційного суду і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов