Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 487/950/18

провадження № 61-9775св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - державне підприємство «Адміністрація морських портів України»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2019 року в складі судді Біцюка А. В. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року в складі колегії суддів: Царюк Л. М., Прокопчук Л. М., Самчишиної Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «Адміністрація морських портів України»), у якому просив скасувати наказ Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 01 лютого 2018 року № 41/о про звільнення його з посади головного диспетчера головної диспетчерської Миколаївської філії ДП «АМПУ» та поновити на вказаній посаді, а також стягнути з ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що з квітня 2014 року ОСОБА_1 обіймав посаду головного диспетчера головної диспетчерської Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України».

18 серпня 2017 року позивач отримав попередження про скорочення посади головного диспетчера диспетчерської порту згідно з наказом від 17 лютого 2017 року № 159 та про наступне вивільнення з 20 листопада 2017 року. При цьому, з наказом від 17 лютого 2017 року № 159 він ознайомлений не був.

Того ж дня ОСОБА_1 був ознайомлений з переліком вакантних посад у Миколаївській філії ДП «Адміністрація морських портів України», які не підходили йому за фахом, досвідом та кваліфікацією. Вакансії по іншим структурним підрозділам відповідач не пропонував.

У період з 09 жовтня 2017 року по 31 січня 2018 року ОСОБА_1 перебував у навчальній відпустці.

01 лютого 2018 року о 15 год. позивач отримав пропозицію з вакантними посадами у Миколаївській філії ДП «Адміністрація морських портів України», з яким не мав часу ознайомитись, оскільки того ж дня наказом № 41/о його було звільнено з посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Посилаючись на те, що звільнення є незаконним, ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2019 року позов задоволено. Скасовано наказ Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 01 лютого 2018 року № 41/о про звільнення ОСОБА_1 з посади головного диспетчера головної диспетчерської Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного диспетчера головної диспетчерської Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України». Стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 206 104 грн 80 коп. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного диспетчера головної диспетчерської Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 16 785 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що звільнення позивача відбулось з порушенням вимог статті 49-2 КЗпП України, оскільки відповідач не запропонував ОСОБА_1 всі наявні на підприємстві вакансії, у тому числі в інших філіях, що є підставою для його поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При цьому місцевим судом враховано відсутність згоди голови Первинної профспілкової організації працівників ДП «Адміністрація морських портів України» на звільнення ОСОБА_1 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року апеляційну скаргу ДП «Адміністрація морських портів України» залишено без задоволення, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про звільнення позивача з порушенням норм трудового законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скаргита узагальнення її доводів

У травні 2019 року ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської ДП підприємства «Адміністрація морських портів України» звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суді попередніх інстанцій, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач надсилав голові профспілкового комітету повідомлення про наступне скорочення штату працівників та подання щодо розгляду питання про звільнення працівників підприємства, відповіді на які не отримав. Судами попередніх інстанцій не взято до уваги докази відповідача про відмову позивача від ознайомлення з вакантними посадами, зокрема, диспетчера. Крім того, у день звільнення роботодавець також пропонував працівнику посаду диспетчера у філії «Дельта лоцман, проте останній відмовився від ознайомлення з пропозицією, про що складено відповідний акт.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргута узагальнення його доводів

У серпні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що доводи касаційної скарги є аналогічним доводам апеляційної скарги, які обґрунтовано відхилені апеляційним судом. Ліквідація головної диспетчерської служби порту фактично не відбулась, оскільки вона продовжує існувати в структурі підприємства зі зміненою назвою. Відповідачем порушено вимоги трудового законодавства, оскільки ОСОБА_1 не було запропоновано вакантні посади, які були наявні в інших структурних підрозділах ДП «Адміністрація морських портів України».

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2019 року відкрито провадження у справі та витребувано її з суду першої інстанції.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У липні 2019 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що наказом № 5/о від 13 червня 2013 року ОСОБА_1 прийнято на посаду головного диспетчера диспетчерської порту Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України».

Наказом № 101/о від 15 квітня 2014 року ОСОБА_1 з 15 квітня 2014 року переведено на посаду головного диспетчера головної диспетчерської Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України».

Наказом т.в.о. начальника адміністрації Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 17 лютого 2017 року № 159 «Про внесення змін до штатного розпису» внесені зміни до штатного розпису Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України», яким посаду, яку обіймає позивач, скорочено з 20 квітня 2017 року.

18 серпня 2017 року ОСОБА_1 отримав попередження про скорочення посади головного диспетчера головної диспетчерської, що підтверджується його підписом. Крім того, на вказаному попередженні позивачем проставлена відмітка про те, що з наказом начальника адміністрації від 17 лютого 2017 року № 159 «Про внесення змін до штатного розпису» він не ознайомлений.

18 серпня 2017 року та 01 лютого 2018 року ОСОБА_1 ознайомлений з пропозиціями іншої роботи згідно зі списком вакантних посад Миколаївської філії, відповідно до яких позивачем не було прийнято рішення.

01 лютого 2018 року о 15 год. позивачу було запропоновано список вакантних посад філій ДП Адміністрація морських портів України» станом на 29 січня 2018 року, з яким позивач не міг ознайомитись, оскільки був обмежений у часі.

Того ж дня наказом про припинення трудового договору № 41/о від 01 лютого 2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади головного диспетчера головної диспетчерської на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому, мова йде про те, що роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Зазначена правова позиція висловленау постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року в справі № 11-431асі18 та постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-491цс15.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, на підставі належним чином оцінених доказів, встановили, що хоча відповідач своєчасно повідомив позивача про наступне вивільнення, проте не виконав обов`язок надання пропозицій про всі наявні на підприємстві та його структурних підрозділах вакансії, які з`явилися у ДП «Адміністрація морських портів України»протягом двох місяців і які існували на день звільнення, у зв`язку з чим дійшли обґрунтованого висновку, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з порушенням трудових прав та вимог закону, що відповідно до статті 235 КЗпП України є підставою для поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи касаційної скарги щодо дотримання відповідачем положень статті 49-2 КЗпП України є необґрунтованими, оскільки у наданих актах відмови в ознайомленні з вакансіями та долученими до них списками вакансій всього ДП «Адміністрація морських портів України» не зазначено з якими вакансіями відповідач мав намір ознайомити позивача.

Крім того, не є належним доказом дотримання відповідачем вказаних вимог закону і його пропозиція ознайомитись з вакантними посадами, яка надійшла позивачу о 15 год. у день його звільнення, від ознайомлення з якою останній відмовився, оскільки за загальним правилом щодо погодження працівника на укладення з роботодавцем трудового договору на заміщення будь-якої посади, кандидат на цю посаду повинен бути ознайомлений з кваліфікаційними вимогами до кандидата, посадовими обов`язками та місцем роботи, що за матеріалами справи не було зроблено відповідачем.

Відповідно до статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, має бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Виборний орган первинної профспілкової організації повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації дав згоду на розірвання трудового договору.

Встановивши, що ОСОБА_1 є членом Первинної профспілкової організації працівників Адміністрації морського порту, проте матеріали справи не містять відомостей про надання останньою згоди на звільнення позивача, суд першої інстанції звернувся до виборного органу первинної профспілкової організації із відповідним запитом. У відповідь на вказане звернення Первинна профспілкова організація працівників Адміністрації морського порту повідомила суд, що не надає згоду на звільнення ОСОБА_1 з посади головного диспетчера головної диспетчерської Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Підставою такої відмови зазначено, що жодних змін в організації виробництва і праці, які б супроводжувалися скороченням чисельності або штату працівників у Миколаївській філії ДП Адміністрація морських портів України» фактично не відбулося, ліквідація головної диспетчерської порту супроводжувалась одночасним створенням служби головного диспетчера порту, яка фактично виконує функції та завдання зазначеного ліквідованого структурного підрозділу, крім того, під час отримання попередження про звільнення, позивачу не було надано переліку вакантних посад в інших структурних підрозділах ДП «Адміністрація морських портів України».

Згідно із частиною сьомою статті 43 КЗпП України та частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства та лексичного значення (тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами».

Суди попередніх інстанцій надали належну правову оцінку рішенню профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення позивача, отриманого судом на підставі частини дев`ятої статті 43 КЗпП України, та правильно виходили із того, що воно відповідає критеріям обґрунтованості у розумінні частини сьомої статті 43 КЗпП України та частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Встановивши, що звільнення позивача із займаної посади було проведено за відсутності згоди профспілки, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про недотримання ДП «Адміністрація морських портів України» вимог частини другої статей 43, 252 КЗпП України та частини третьої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» під час звільнення ОСОБА_1 .

Інші наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження апеляційного суду із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 лютого 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 25 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді :В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко В. О. Кузнєцов