Справа № 752/6826/18
Провадження № 2/752/1470/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03.06.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Петрова Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратила право користування жилим приміщенням,
позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником кв. АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М.
Продавцем квартири був ОСОБА_4 , який був власником нерухомого майна на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.08.2009 р., та договору дарування, посвідченого 31.03.2015 р.
Позивач зазначає, що після придбання квартири нею було встановлено наявність реєстрації за даною адресою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є членами сім`ї колишнього власника, а також безпосередньо самого ОСОБА_4 , який не здійснив дій з метою зняття з реєстрації місця проживання після відчуження квартири.
Оскільки наявність реєстрації осіб, які не є членами її сім`ї, не проживають в квартирі, перешкоджає реалізації права власності на нерухоме майно в повному обсязі, позивач просить в судовому порядку визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Позивач подала заяву, відповідно до якої підтримала позов та просила розглядати у її відсутність.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись у спосіб, передбачений ст. 128 ЦПК України за місцем реєстрації. Судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну їх зберігання.
За згодою позивача, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.12.2017 р., укладеного з ОСОБА_4 , та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М., зареєстрованого за реєстровим № 2732 (а.с. 10).
На день розгляду справи в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 - колишній власник квартири, ОСОБА_2 - дружина колишнього власника квартири, ОСОБА_3 - син колишнього власника, ОСОБА_1 .
Підставами звернення позивача до суду з даним позовом є порушення права власності без позбавлення права користування і володіння майном.
Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Зміст права власності відповідно до ст. 317 ЦК України включає в себе право володіння, користування та розпорядження майном.
Згідно з ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
На підставі п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Тобто, закон пов`язує наявність права користування житлом у власника майна з наявністю права власності, а у членів сім`ї власника квартири - з наявністю такого права безпосередньо у власника.
На час розгляду справи власником квартири є ОСОБА_1 .
Право колишнього власника квартири - ОСОБА_4 , припинено в зв`язку з відчуженням ним кв. АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу.
Отже, право користування ОСОБА_4 даною квартирою припинено в зв`язку з відчуженням майна, а отже і припинилось право користування квартирою у членів його сім`ї, яке було нерозривно пов`язано з правом користування житлом ОСОБА_4 ,
Враховуючи викладене, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим він підлягає задоволенню.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Голосіївським РУ ГУ МВС України в м.Кєиві 23.08.2011 р., ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 234 гривні 93 копійки з кожного.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя