Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 577/1890/19

провадження № 61-14118св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - керівник Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави

в особі Державної екологічної інспекції України в Сумській області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Конотопська міська рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу заступника прокурора Сумської області на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 травня

2019 року в складі судді Кравченка В. О. та постанову Сумського апеляційного суду від 12 червня 2019 рокув складі колегії суддів: Кононенко О. Ю., Криворотенко В. І., Хвостик С. Г.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року керівник Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України в Сумській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Конотопська міська рада, про стягнення збитків заподіяних навколишньому природному середовищу.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 травня

2019 року, залишеною без змін постановою Сумського апеляційного суду

від 12 червня 2019 року, позовну заяву керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України в Сумській області повернуто позивачу.

Ухвалу суду першої інстанції, з висновками якої погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який має намір і бажає захищати інтереси держави. Самого лише посилання

у позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви до розгляду недостатньо. Прокурор повинен був надати належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості підстав звернення до суду в інтересах позивача, що передбачено вимогами процесуального закону.

Аргументи учасників справи

У липні 2019 року заступник прокурора Сумської області подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що аналіз положень пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави для висновку, що прокурор має право представляти інтереси держави у суді у певних виключних випадках. Зокрема прокурор набуває право на представництво, якщо орган, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, не здійснює такого захисту або здійснює його неналежно. Виключними випадками, у яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави у суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми

є поняття «інтерес держави». «Інтерес держави» охоплює широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора із позовом. Нездійснення захисту інтересів держави уповноваженим органом полягає

у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року)

Згідно пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді

у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України,

з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України від 14 жовтня 2014 № 1697-УІІ «Про прокуратуру».

У частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тлумачення частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які

є підставами для звернення прокурора до суду.

Судами встановлено, що керівник Конотопської місцевої прокуратури

в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України в Сумській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Конотопська міська рада, про стягнення збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу в сумі 64 794,00 грн. Підставою звернення до суду було посилання на неспроможність Державної екологічної інспекції у Сумській області самостійно звернутися до суду у зв`язку з відсутністю фінансового забезпечення для сплати судового збору.

Встановивши, що вказані керівником Конотопської місцевої прокуратури підстави альтернативного звернення до суду та щодо фінансової неспроможності Державної екологічної інспекції у Сумській області сплатити судовий збір належним чином не підтверджені та необґрунтовані, покладення законом повноважень звернення до суду про відшкодування збитків і витрат, завданих унаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, на Державну екологічну інспекцію (стаття 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»), суди зробили правильний висновок про повернення позовної заяви прокурору.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів

у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, судові рішення ? без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Сумської області залишити без задоволення.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 травня

2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 12 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук