Номер провадження: 22-ц/813/7122/19
Номер справи місцевого суду: 522/1111/18
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Смирнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам, стягнутих у твердій грошові сумі та зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

22.01.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та уточнивши позовні вимоги 19.03.2018 року, просила:

-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 заборгованість по аліментам, яка складається з різниці суми аліментів, стягнутих у твердій грошовій сумі та суми мінімальних аліментів, що складає 16662,5 грн.;

-змінити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , шляхом зміни способу їх присудження з твердої грошової суми на розмір у частині від доходу, 25% від доходу щомісячно але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 додаткових витрат на утримання дитини для розвитку її здібностей в розмірі 12 300,00 грн.;

-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на надання правової допомоги у розмірі 10 000,00 грн.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилалась на те, що за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2007 року по справі № 2- 9603/07 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., щомісячно. Отже на теперішній час зазначена сума аліментів не відповідає потребам їх доньки, що суперечить вимогам ч.2 ст. 182 СК України, згідно яких озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Позивач зазначила, що встановлена судовим рішенням сума аліментів у 300 грн., з початку ухвалення рішення жодного разу не індексувалась, що суперечить вимогам ч.2 ст 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Крім того, позивачка зазначила, що оскільки їх донька вступила до Економічно-правового коледжу на контрактну форму навчання, що потребує додаткових витрат на її потреби для розвитку її здібностей, які становлять 8200,00 грн. на рік, термін навчання складає 3 роки, тобто 8200*3/2=12 300,00 грн., то вона вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на навчання доньки, оскільки при неодноразових зверненнях до відповідача про сплату 1/2 вартості контракту на навчання, позитивного результату не дало.

На неодноразові звернення до відповідача з проханням виплачувати аліменти у мінімальному розмірі, який передбачено законом, також результату не дало.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2018 року позов ОСОБА_2 було задоволено (а.с.53-57).

Крім того, ухвалою того ж суду від 09 липня 2019 року заява ОСОБА_1 про скасування заочного рішення була залишена без задоволення (а.с.121-122).

В апеляційній скарзі від 23.07.2019 року (тобто фактично за півтора місяці до досягнення дитиною повноліття) ОСОБА_1 ставить питання про скасування вищевказаного заочного рішення, та постановлення нового,яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково, змінивши розмір аліментів, визначивши їх у розмірі 20% від доходу щомісячно але не меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даного рішення суду законної сили і до досягнення повноліття дитиною, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнувши з нього частину судових витрат з отримання правничої допомоги у сумі 1000 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В іншій частині позовних вимог просив відмовити (а.с.а.с.125-131).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.08.2019 року (а.с.14), тобто менше ніж за 1 місяць до досягнення повноліття дитиною, апеляційне провадження по вказаній апеляційній скарзі було відкрито (а.с.140).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2007 року по справі № 2- 9603/07 дійсно з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн., щомісячно (а.с.7).

Однак, суд обгрунтовано виходив із того, що доводи позивача про те, що на теперішній час зазначена сума аліментів не відповідає потребам їх доньки, та суперечить вимогам ч.2 ст. 182 СК України, є слушними, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що і змусило позивачку звернутись з даним позовом до суду.

Суд законним чином і правильно встановив, що зазначена сума аліментів в розмірі 300,00 грн., з початку ухвалення рішення жодного разу не індексувалась, що суперечить вимогам ч.2 ст. 184 СК України, згідно якої розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону України від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення».

При цьому слід зазначити, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-ХІV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Проте, здійснюючи розрахунок індексації розміру аліментів, представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Грушанський А.В. безпідставно виходив із того, що розмір цих аліментів має складати, спочатку 54747 грн., а потім після уточнення позовних вимог - 16 662,5 грн., при цьому за основу розрахунку взяв до уваги прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, починаючи з 01.01.2015 року, протягом 3-х років.

Однак, даний спосіб розрахунку індексації розміру аліментів не передбачений діючими законами України в галузі індексації розміру аліментів, а тому є необгрунтованим і безпідставним.

У в`язку з викладеним, та враховуючи, що позивачка просила здійснити розрахунок індексації аліментів саме починаючи з 01.01.2015 року, то колегія суддів зазначає наступний порядок індексації розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у твердій грошовій сумі 300 грн. в місяць.

З офіційних даних, опублікованих на офіційному веб-порталі Державної служби статистики України вбачається наступне.

У 2015 році індекс спожитих цін на товари та послуги склав:

січень 103,1 (103,1-100)х300/100=9.30 грн.

лютий 105,3 (105,3-100)х300/100=15.90 грн.

березень 110,8 (110,8-100)х300/100=32.40 грн.

квітень 114 (114-100)х300/100=42 грн.

травень 102,2 (102,2-100)х300/100=6.60 грн.

червень 100,4 не перевищило поріг індексації

липень 99,0 не перевищило поріг індексації

серпень 99,2 не перевищило поріг індексації

вересень 102,3 (102,3-100)х300/100=6.90 грн.

жовтень 98,7 не перевищило поріг індексації

листопад 102,0 (102,0-100)х300/100=6 грн.

грудень 100,7 не перевищило поріг індексації.

Отже, за 2015 рік індекс інфляції аліментів склав (9.30+15.90+32.40+42+6.60+6.90+6)=119,1 гривень.

У 2016 році індекс спожитих цін на товари та послуги склав:

січень 100,9 не перевищило поріг індексації

лютий 99,6 не перевищило поріг індексації

березень 101,8 не перевищило поріг індексації

квітень 103,5 (103,5-100)х300/100=10,5 грн.

травень 100,1 не перевищило поріг індексації

червень 99,8 не перевищило поріг індексації.

липень 99,9 не перевищило поріг індексації

серпень 99,7 не перевищило поріг індексації

вересень 101,8 не перевищило поріг індексації

жовтень 102,8 не перевищило поріг індексації

листопад 101,8 не перевищило поріг індексації

грудень 100,9 не перевищило поріг індексації.

Отже, за 2016 рік індекс інфляції аліментів склав 10,5 гривні.

У 2017 та 2018 роках індекс спожитих цін на товари та послуги не перевищував поріг індексації, який дорівнює 103%.

Таким чином, загальний індекс інфляції аліментів за період з січня 2015 року по грудень 2017 року, про який ставить питання позивачка ОСОБА_2 , виходячи із розміру 300 грн. щомісячних аліментів, склав 129,6 гривень.

Що стосується оскаржуваного заочного рішення суду, в частині зміни порядку і способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на 25% від заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_1 , то воно є законним і підстав для його скасування або зміни матеріали справи не містять.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що він взмозі сплачувати аліменти в сумі 20% від свого щомісячного доходу, враховуючи, що на його утриманні мається мати похилого віку, то вони є безпідставними, так як мати відповідача ОСОБА_1 перебуває на пенсії і отримує від держави належну пенсію на своє утримання.

Колегія суддів також виходить із того, що заявник апеляційної скарги фактично не ставить питання про скасування заочного рішення суду у зв`язку з його неналежним повідомленням про час і місце судового засідання, в якому було ухвалено заочне рішення, а лише ставить питання про його зміну, про що вказано вище.

Більше того, колегією суддів також враховано, що дитина сторін ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 стала повнолітньою, а тому з цього часу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої особи має бути припинено.

Що стосується стягнення додаткових витрат, пов`язаних зі здібностями неповнолітньої ОСОБА_3 , в розмірі 12300 грн., то колегія суддів погоджується з висновком суду в цій частині, оскільки дійсно на навчання ОСОБА_3 , її мама позивачка ОСОБА_2 витрачає щорічно по 8200 грн., витративши таким чином за 2017-2018, 2018-219, 2019-2020 роки 24600 грн.

При цьому, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що ст. 185 СК України передбачено стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також, той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З матеріалів справи вбачається, що донька сторін втупила до Економічно-правового коледжу на контрактну форму навчання, що потребує додаткових витрат на її потреби для розвитку її здібностей.

Зазначені обставини підтверджуються копією договору про надання освітніх послуг № 022-1 КД- №006 від 12.07.2017 року та довідкою № 437-17 від 04.12.2017 р., квитанціями про оплату зазначеного договору, які становлять 8200,00 грн. на рік. Термін навчання складає 3 роки, тобто, 8200*3/2=12 300,00 грн. (а.с.11-14, 154-157).

Доводи представника заявника апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що вказані грошові кошти не є додатковими витратами позивачки, які вона понесла у зв`язку з особливими здібностями, є безпідставними, так як неповнолітня донька сторін ОСОБА_3 з 2017 року по теперішній час дійсно навчається в Економічно-правовому коледжі на контрактній формі навчання,і позивачка ОСОБА_2 сплачує за її навчання по 8200 грн. щорічно, враховуючи особливі здібності доньки.

Що стосується витрат на правову допомогу у сумі 10000 грн., які позивачка просила стягнути з відповідача, то колегія суддів зазначає, що вказані кошти підлягають стягненню, проте не в повному обсязі, виходячи з того, що адвокат Грушанський А.В. не надав повного розрахунку своєї участі у розгляді справи.

Крім того колегією суддів враховано, що саме через неналежне виконання своїх обов`язків адвоката, які виразились у не підписанні позовної зави (а.с.6), що потягло за собою постановлення ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви (а.с.19), розгляд справи був затягнутий. Крім того, адвокат Грушанський А.В. здійснив неправильний розрахунок індексації розміру аліментів, який в подальшому був уточнений, та який не передбачений жодними законами України, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково.

Колегією суддів також враховано, що не дивлячись на те, що розгляд даної справи був значно затягнутим по строкам і малолітня ОСОБА_3 досягла повноліття, адвокат Грушанський А.В. в день судового засідання, тобто 12.12.2019 року подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на необхідність його поїздки до м. Києва (а.с.152). Однак, виходячи в викладених обставин, та враховуючи строки розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів відмовила адвокату Грушанському А.В. в задоволенні його заяви про відкладення розгляду справи.

З підстав викладеного, а також враховуючи думку заявника апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу, надану їй адвокатом Грушанським А.В. на підставі Договору № 2-16 від 05 грудня 2017 року (а.с.16),у розмірі 1000 грн.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повій відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити.

Зменшити суму аліментів, які розраховані як різниця суми стягнутих аліментів у твердій грошовій сумі 16 662,5 грн., на суму індексації розміру аліментів - 129,6 грн.

Зменшити суму грошових коштів, яка підлягає стягненню за надання правової допомоги із 10000 грн. до 1000 грн.

В решті заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2018 року слід залишити без змін.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, щооскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4, ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2018 року змінити.

Прийняти постанову, якою в абзаці другому резолютивної частини заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2018 року слова та цифри:

«…яка складається з різниці суми аліментів стягнутих у твердій грошовій сумі та суми мінімальних аліментів і складає 16662,5 грн.»

замінити словами і цифрами наступного змісту:

«…яка складається з індексації розміру аліментів, стягнутих у твердій грошовій сумі і складає 129,6 грн.»

В абзаці п`ятому резолютивної частини заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2018 року цифри і букви: «…10 000,00 грн.» замінити цифрами, буквами і словами наступного змісту: «…1000 грн. (одна тисяча гривень)».

В решті заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 18.12.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра