ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/498/18
Провадження № 22-ц/4820/35/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Пєнта І.В.

секретар судового засідання Чебан О.М.

з участю представника позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 681/498/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення боргу кредитором зі спадкодавця, в обґрунтування заявлених вимог банк зазначав, що ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, на підставі її заяви № б/н від 22.09.2011. Позивач вказував, що свої зобов'язання виконав належним чином, проте ІНФОРМАЦІЯ_3 позичальник ОСОБА_5 померла і станом на день її смерті в неї була заборгованість за кредитним договором, яка становить 10 379 грн. 96 коп. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_4 Відповідно до відповіді отриманої з Полонської державної нотаріальної контори, банку було надано інформацію, що спадкоємці померлої ОСОБА_5 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, тому спадкова справа була заведена на підставі претензій ПАТ КБ «Приватбанк».

За таких обставини ПАТ КБ «Приватбанк», просило стягнути з ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.09.2011 у розмірі 10 379 грн. 96 коп. - тіло кредиту та судові витрати.

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від. 30 травня 2018 року вирішено відкрити провадження в даній справі, яку розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

Заочним рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» не погодилося з таким рішення суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, посилається на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Банк наголошує, що суд прийшов до незаконного висновку про обов'язок доказування кредитором щодо складу та вартості майна, оскільки це повинен довести відповідач в справі, інформація щодо фізичної особи - власника майна її майновий стан, у тому числі обсяг успадкованого майна відповідно до Закону України «Про інформацію» є конфіденційною. Суд, міг під час розгляду справи встановити обсяг і вартість спадкового майна шляхом направлення відповідних запитів чи виклику відповідача, який мав або підтвердити таку інформацію або спростувати її, але взагалі не вжив ніяких заходів для встановлення дійсних обставин по справі. Апелянт, вважає, що згідно норм ст. 1216, 1219, 1268 Цивільного кодексу України є очевидним факт що ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, оскільки проживав разом з нею та був зареєстрований за однією адресою і ніяких дій щодо відмовити від спадщини не вчиняв, крім того спадщина не визнана відумерлою.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі, АТ КБ «Приватбанк» просило скасувати заочне рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Так судом встановлено, що 22 вересня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_6 було укладено кредитний договір. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, і Тарифами складає між заявником та банком договір про надання банківських послуг, відповідно до якого банк надав останній кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

30 січня 1997 року Полонським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та з 22 липня 2010 року їх місце проживання зареєстровано в АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 позичальник ОСОБА_5 померла.

Згідно до наданого банком розрахунку в зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 своїх зобов'язань за даним кредитним договором станом на день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 виникла заборгованість по тілу кредиту в сумі 10 379 грн. 96 коп.

22 травня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» направило на адресу Полонської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 Цивільного кодексу України з повідомленням спадкоємців про існування заборгованості за кредитним договором від 22 вересня 2011 року в сумі 10379,96 грн.

На підставі даної претензії ПАТ КБ «Приватбанк» Полонською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 159/2016.

Надалі, 8 червня 2016 року банк отримав відповідь з Полонської державної нотаріальної контори, що на підставі претензії кредитора заведено спадкову справу за № 159/2016.

Після смерті ОСОБА_7 спадкоємці за законом чи за заповітом з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались.

В судовому засіданні апеляційного суду за клопотанням представника позивача було встановлено, що за померлою на праві власності будь-якого нерухомого чи рухомого майна не зареєстровано, тобто відсутнє будь-яке спадкове майно після смерті ОСОБА_5

Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 1216-1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ст. ст. 1258, 1261 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1281 Цивільного кодексу України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Нормами ст. 1282 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У наведеній нормі права передбачається спеціальний, додатковий за своєю правовою природою, спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця в разі, якщо спадкоємці не виконають його вимоги. Ані зі змісту, ані з системного аналізу наведеного правила у зв'язку з іншими нормами ЦК України не має правових підстав робити висновок, що такий спосіб захисту є єдино можливим.

Тлумачення ж статті 1282 ЦК України окремо від інших норм ЦК України позбавить кредитора права на захист своїх цивільних прав та інтересів у тому випадку, якщо на час його звернення до суду з відповідною позовною вимогою майно яке було передано спадкоємцю у натурі, не збереглося.

Відповідно до структури ЦК України кредитор має право обирати один із усіх способів захисту, які надаються йому законом, якщо інакше правило в імперативному порядку не визначено у цивільному законі. При цьому вибір способу захисту кредитор здійснює на власний розсуд.

Згідно статті 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.

Таке розуміння права кредитора на обрання ефективного способу захисту не порушуватиме прав та інтересів спадкоємців, оскільки завжди в основі вирішення питання про прийняття спадщини лежить вольовий акт, пов'язаний із наміром спадкоємця прийняти спадщину.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Саме таке розуміння особливостей захисту прав кредиторів у спадкових відносинах відповідає основній меті цивільного права, якою є забезпечення стабільності цивільного обороту.

Зважаючи на наведене слід дійти висновку, що банк вправі вимагати з спадкоємців стягнення суми заборгованості за кредитними договорами, оскільки обов'язок спадкоємців боржника перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця полягає у поверненні сум за кредитом та іншими нарахуваннями.

Однак в той же час нормами ст. 1282 Цивільного кодексу України чітко визначено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, при цьому кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже визначальним критерієм наявності обов'язку спадкоємців щодо задоволення вимог кредитора є наявність спадкового майна, його вартість та розмір частки спадкоємця в спадковому майні.

При цьому, доведення даних обставин в силу вимог ЦПК України покладається саме на позивача.

Так у відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так як вбачається з матеріалів справи, при внесенні своїх персональних даних в анкету-заяву позичальник вказала в графі сімейний стан дані про свого чоловіка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, при цьому вказала його контактний номер телефону, вони обоє були зареєстровані за однією адресою АДРЕСА_1, також і на час смерті позичальника.

Вказане підтверджується і повідомленням Полонського відділу РАГС.

З таких даних можна зробити висновок, що ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги на підставі ст.ст. 1261, 1268 Цивільного кодексу України прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_7

Однак, при цьому банком не надано доказів того, що ОСОБА_4 є лише одним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 та відсутні інші спадкоємці першої черги законом (діти, батьки), які теж на час смерті проживали зі спадкодавцем та прийняли спадщину після її смерті, оскільки встановлення цієї обставини суттєво впливає на встановлення всіх обставин справи, а саме визначення розміру частки спадщини, яку прийняв відповідач.

Крім того, банком в суд першої інстанції взагалі не було надано жодних доказів наявності за спадкодавцем права власності на рухоме чи нерухоме майно, вартості даного майна, одержаного у спадщину відповідачем чи іншими спадкоємцями, тобто наявності спадкового майна, однак встановлення даних обставин є визначальними для вирішення спору між сторонами.

При цьому, в судовому засіданні вже апеляційного суду за клопотанням представника позивача витребовувались відповідні докази, якими встановлено, що за померлою ОСОБА_5 на праві власності будь-якого нерухомого чи рухомого майна не зареєстровано.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову в позову є обґрунтованими та законними, оскільки не встановлено, що після смерті позичальника є в наявності спадкове майно, його вартість, розміру частки відповідача у спадковій масі, що є обов'язковою умовою для покладення на спадкоємця обов'язку для задоволення вимог кредитора.

Доводи апеляційної скарги, що суд прийшов до незаконного висновку про обов'язок доказування кредитором щодо складу та вартості майна, оскільки це повинен довести відповідач в справі, інформація щодо фізичної особи - власника майна її майновий стан, у тому числі обсяг успадкованого майна відповідно до Закону України «Про інформацію» є конфіденційною, суд, міг під час розгляду справи встановити обсяг і вартість спадкового майна шляхом направлення відповідних запитів чи виклику відповідача, який мав або підтвердити таку інформацію або спростувати її, але взагалі не вжив ніяких заходів для встановлення дійсних обставин по справі слід відхилити.

Вказані доводи спростовуються вимогами ст. 12 ЦПК України щодо принципу змагальності цивільного процесу, за якою кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справі на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Крім того, вже в суді апеляційної інстанції безпосередньо було встановлені дані обставини за клопотанням представника позивача.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повне судове рішення складено 4 лютого 2019 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

І.В. Пєнта