Справа № 203/388/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська, в складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло вказане подання, в обґрунтування якого державним виконавцем зазначено, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №55282032 з примусового виконання виконавчого листа №2-175/1724/13-ц, виданого 24.10.2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 7573239 грн. 57 коп. та судового збору в сумі 3441 грн. Посилаючись на те, що на теперішній час рішення суду боржником не виконано та не вчинено будь-яких дій на його виконання, державним виконавцем в поданні було поставлено питання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця..

В судове засідання державний виконавець не зявився. В звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності представника виконавчої служби та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в поданні доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №55282032 з примусового виконання виконавчого листа №2-175/1724/13-ц, виданого 24.10.2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 7573239 грн. 57 коп. та судового збору в сумі 3441 грн.

На теперішній час рішення суду боржником не виконано.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Пунктом 19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Частиною 5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що боржник зобовязаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Таким чином, відповідно до зазначених вище положень закону, тимчасове обмежено боржника у праві виїзду за межі України є одним і заходів примусового виконання судового рішення та може бути застосоване судом в разі ухилення останнього від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, зокрема обовязків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.ч.2,3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Враховуючи зазначене, при вирішенні питання про тимчасове обмеження конституційного права, державний (приватний) виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

З наданих до подання матеріалів не вбачається відомостей, які б свідчили про умисне ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, приховування свого майна та доходів, або вчинення інших дій, які б свідчили про свідоме ухилення від виконання зобовязань за наявності реальної можливості погасити заборгованість.

Так, під час проведення виконавчих дій не встановлено наявність у боржника доходів, коштів на рахунках та рухомого або нерухомого майна, крім квартири АДРЕСА_1, стосовно якої вже здійснюється її примусова реалізація в системі електронних торгів в рамках іншого виконавчого провадження.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не ухилялась від явки до державного виконавця та повідомляла усно і письмово, що на теперішній час не працює та перебуває в пошуках роботи, не має житла, оскільки була виселена банком з останнього місця проживання.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні подання, в звязку з його необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.18,19 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», ст.ст.2,5,12,13,76-81,247,441 ЦПК суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може оскаржена державним (приватним) виконавцем, який вніс подання, сторонами виконавчого провадження та іншими зацікавленими особами шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 31 січня 2019 року.

Суддя С.Ю.Казак