Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 569/2722/16-ц

провадження № 61-12369св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощоков Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2017 року у складі судді Ковальова І. М. та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 05 липня 2017 року у складі колегії суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О., Хилевича С. В.,

ВСТАНОВИВ

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке змінило найменування на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який в процесі розгляду справи уточнив та просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 0707/39 від 13 липня 2007 року в розмірі 254 024,92 грн, яка складається: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 142 897,95 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 111 126,97 грн. та судовий збір в розмірі 3 810,37 грн.

Позов мотивовано тим, що 13 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитну угоду № 0707/39 (далі - кредитний договір) відповідно до п. 1.2. якого загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди 350 000,00 грн, терміном повернення до 12 липня 2012 року. Цього ж дня на забезпечення виконання указаного договором, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 0707/39/ДП, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором в тому ж розмірі що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачі зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконали, чим порушили умови кредитного договору. Станом на 04 грудня 2015 року утворилась заборгованість, яка становить 491 601,96 грн. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Тому з цих підстав, просить стягнути 254 024,92 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 0707/39 від 13 липня 2007 року в розмірі 254 024,92 грн, яка складається: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 142 897,95 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 111 126,97 грн та судовий збір в розмірі 3 810,37 грн.

В частині позовних вимог до ОСОБА_2 відмовлено із спливом строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України.

Рішення суду першої інстанції оскаржувалося в суді апеляційної інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості з поручителя ОСОБА_2 .

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 05 липня 2017 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» відхилено.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанцій мотивована тим, що порука, яка забезпечувала виконання зобов`язання за кредитним договором № 0707/39 від 13 липня 2007 року є припиненою на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, а повідомлення було направлено позивачем на адресу поручителя 13 листопада 2015 року, тобто зі спливом строку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» через засоби поштового зв`язку подало касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 05 липня 2017 року в частині відмови у стягненні заборгованості з ОСОБА_2 та в цій частині ухвалити нове рішення, задовольнивши позов АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , в іншій частині рішення залишити без змін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди дійшли помилкового висновку про припинення поруки та не врахували, що навіть при пред`явлені вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань, а не щодо всіх щомісячних платежів. Суди невірно витлумачили положення частини четвертої статті 559 ЦК України, через що дійшли помилкового висновку про припинення поруки, не врахували, що саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що судові рішення оскаржуються лише в частині відмови в стягненні заборгованості за кредитним договором із поручителя ОСОБА_2 , тому в іншій частині у касаційному порядку не переглядаються.

Позиція інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду від учасників справи не надходив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції.

У жовтні 2017 року матеріали цивільної справи № 569/2722/16-ц надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року матеріали цивільної справи № 569/2722/16-ц надійшли до Верховного Суду.

06 червня 2019 року матеріали справи передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судами встановлено, що 13 липня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитну угоду № 0707/39, відповідно до пункту 1.2 якої загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди 350 000,00 грн, пунктом 1.3. визначено, що термін повернення кредиту й окремих частин - траншів кредиту, встановлюється договором про видачу траншів кредиту, а також графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, що є невід`ємними додатками до договорів про видачу траншів, але не пізніше 12 липня 2012 року.

13 липня 2007 року на забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за умовами пункту 1 якого предметом цього договору є надання поруки ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання приватним підприємцем ОСОБА_1 своїх обов`язків за кредитною угодою від 13 липня 2007 року № 0707/39.

У пункті 11 договору поруки № 0707/39/ДП, сторони передбачили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

У пункті 12 договору поруки № 0707/39/ДП передбачено, що якщо сторони прийшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом у 5 (п`ять) років.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України (в редакції чинній на час розгляду справи) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року справа № 604/156/14-ц, провадження № 14-644цс18, зроблено висновок, що «у пункті 4.1 договору поруки сторони передбачили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором (т. 1, а. с. 16 - зворот). Разом з тим, у пункті 5.1 договору поруки передбачено, що строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу за договором, встановлюється протягом 5-ти років (т. 1 а.с. 17). Умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до виконанняпоручителем зобовязань боржника за основним договором, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому у цьому випадку має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може».

Отже, суди встановивши, що порука, яка забезпечувала виконання зобов`язання за кредитним договором № 0707/39 від 13 липня 2007 року є припиненою на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, обґрунтовано відмовили у задоволенні позову до поручителя.

Висновки Верховного Суду

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судові рішення в оскаржуваній частині постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення в оскаржуваній частині - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 05 липня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з поручителя залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук