КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/3435/16 Головуючий 1 інстанція - Шевченко Т.М.
Провадження № 22-ц/824/9377/2019 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 грудня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Таргоній Д.О., Кулікової С.В.

за участю секретаря: Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у м. Києві та ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Обґрунтував свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помера його двоюрідна сестра ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частина якої належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого сектором приватизації Московської районної в м. Києві державної адміністрації, а інша 1/2 частина належить ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та після смерті якого ОСОБА_4 звернулася із заявою про прийняття спадщини до Другої київської державної нотаріальної контори, проте свідоцтво про право на спадщину не отримала, оскільки раптово померла.

Заначав, що заповіту ОСОБА_4 не залишила, а тому спадкування майна померлої здійснюється за законом.

ОСОБА_3 , як двоюрідний брат померлої, має право на спадкування її майна за правом представлення в третю чергу спадкоємців за законом.

Просив встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є двоюрідним братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_3 , як спадкоємцем третьої черги за законом за правом представлення, право власності на квартиру, розташовану а адресою: АДРЕСА_1 .

РішеннямГолосіївського районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилався на те, що висновки суд першої інстанції є хибними, зроблені без урахування дійсних обставин справи. Зазначає, що в матеріалах справи наявні достатні, належні та допустимі докази, які підтверджують факти, які суд першої інстанції вважав недоведеними відносно того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були чоловіком та дружиною, а ОСОБА_3 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Просив, скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року та постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом першої та апеляційної інстанції було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть, виданого 12 травня 2014 року відділом реєстрації смерті у м. Києві. (а.с. 10 т.1)

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві спільної приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 23 червня 1993 року сектором приватизації Московської районної в м. Києві державної адміністрації. (а.с. 11)

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 10 червня 2013 року відділом реєстрації смерті у м. Києві, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 12)

За матеріалами спадкової справи № 5/2014 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шнирьової Г.М. з заявами про прийняття спадщини за законом та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. (а.с. 50 т.1)

Постановою від 28.07.2015 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шнирьової Г.М. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують належність ОСОБА_2 до четвертої черги спадкоємців за законом. (а.с. 74 т.1)

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть, виданого 31 березня 2017 року виконавчим комітетом Недрянськї сільської ради Баришівського району Київської області. (а.с. 192)

Баришівською районною державною нотаріальною конторою 15.06.2016 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 була заведена спадкова справа № 200. (а.с. 221 т.1)

Встановлено, що в матеріалах спадкової справи міститься заповіт ОСОБА_3 , посвідчений 23 березня 2017 року секретарем виконавчого комітету Недрянської сільської ради, на ім`я ОСОБА_1 , та заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 вказував, що він є двоюрідним братом померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 , оскільки її батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_6 були рідними сестрами.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог позивача ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що не надано будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, у відповідності до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, щодо родинних стосунків ОСОБА_3 зі спадкодавцем.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері(ст. 1262 ЦК України ).

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ст. 1265 ЦК України).

Частиною 4 ст. 1266 ЦК України визначено, що двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 посилався на письмові докази, зокрема архівну довідку Центрального державного історичного архіву України за № 02-1657 від 12.08.2015 року, згідно якої у метричній книзі Преображенської церкви с. Недра Переяславського повіту Полтавської губернії за 1910 рік виявлено запис про народження ОСОБА_9 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с. 3 зв.)

З архівної довідки Центрального державного історичного архіву України за № 02-155 від 12.08.2015 р. вбачається, що у метричній книзі Преображенської церкви с. Недри Переяславського повіту Полтавської губернії за 1906 р. виявлено запис про народження ОСОБА_12 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . (а.с. 12 зв.)

В матеріалах спадкової справи № 5/2014 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , міститься копія свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з якого вбачається, що її матір`ю є ОСОБА_14 . (а.с. 56)

Колегія суддів звертає свою увагу на те, що родинні відносини можуть підтверджуватись свідоцтвами органів реєстрації актів громадянського стану про народження, виписками із книг запису актів громадянського стану, записами в паспортах, а у разі неможливості подання зазначених документів нотаріусу, родинні відносини можуть бути підтверджені судовим рішенням про встановлення факту родинних відносин.

Однак враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджуючись з судом першої інстанції вважає, що дійсно апелянтом не надано будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів укладення шлюбу його матір`ю ОСОБА_9 , щодо родинних стосунків ОСОБА_3 зі спадкодавцем, а також свідоцтво про його народження.

Отже, колегія суддів виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, щодо наявних підстав для відмови у задоволені позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Д.О. Таргоній

С.В. Кулікова