Справа № 344/9179/14-ц
Провадження № 2/344/189/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.,

представників позивача: ОСОБА_1 М., Гоголь В.В.,

представників відповідача: Попович ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .,

представника відповідача Фоменко Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом прокуратури Івано-Франківської області до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про скасування рішень виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, визнання права власності на житло, зобов`язання повернути квартиру

В С Т А Н О В И В:

Прокуратура Івано-Франківської області звернулася з позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_4 про скасування рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 235 від 23.04.2013 року, яким квартиру АДРЕСА_1 -Франківську включено до переліку службових квартир; скасування рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 571 від 31.10.2013 року, яким квартиру АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 виключено з числа службових; визнання за прокуратурою Івано-Франківської області право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язання ОСОБА_4 повернути квартиру прокуратурі Івано-Франківської області квартиру АДРЕСА_1 , стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно державного акту на право постійного користування ділянкою серії ЯЯ № 133152 та державного акту на право постійного користування серії ЯЯ № 136861 прокуратура Івано-Франківської області виступає постійним користувачем земельних ділянок площами 0,07664 га та 0,4599 га, які розташовані в АДРЕСА_2 , а тому згідно приписів ст.ст. 395, 397, 401 ЦК України, їй належить право володіння та користування вказаними земельними ділянками. 11 липня 2012 року між прокуратурою Івано-Франківської області та суб`єктом підприємницької діяльності (далі - СПД) ОСОБА_8 укладено інвестиційний договір на капітальне будівництво багатоквартирного житлового будинку (групи житлових будинків) в АДРЕСА_3 , Целевича, Хіміків в м. Івано-Франківську. За умовами п. 1.1 вказаного договору прокуратура Івано-Франківської області зобов`язалась передати СПД ОСОБА_8 земельні ділянки в тиммчасове користування терміном на 4 роки для будівництва багатоквартирного житлового будинку (групи житлових будинків) в АДРЕСА_4 вулиць Галицька, Целевича, Хіміків в м. Івано-Франківську. В свою чергу СПД ОСОБА_8 , відповідно до п. 1.2 Договору, взяв на себе зобов`язання передати прокуратурі Івано-Франківської області у власність 12 квартир, місце розташування яких, кількість кімнат та терміни їх передачі засвідчуються додатком. На виконання умов договору про інвестиційну діяльність між Приватним підприємством «Домінанта Люкс», ФОП ОСОБА_8 та прокуратурою Івано-Франківської області укладено угоду про відступлення праава вимоги майнових прав на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_5 . Таким чином, на підставі договору про інвестиційну діяльність від 11.07.2012 прокуратура Івано-Франківської області набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Однак, вказана вище квартира, згідно рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 235 «Про житлові питання» була закріплена, як службова, за прокуратурою Івано-Франківської області та надана як службова заступнику прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_4 . В подальшому рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 571 від 31.10.2013 року квартира АДРЕСА_1 переоформлена із числа службових в ордерну. Позивач вказує, що приймаючи вказані рішення, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради перейняв на себе права власника на спірну квартиру, розпорядився нею, чим порушив право прокуратури Івано-Франківської області, як законного власника самостійно володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою АДРЕСА_1 . Таким чином, власником спірної квартири АДРЕСА_1 , права власності на яку прокуратуру було позбавлено.

Відповідач по справі виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради подав заперечення на позовну заяву, у якому зазначає, що позов є безпідставний та необґрунтований. При прийнятті оскаржуваного рішення № 235 від 23.04.2013 року про включення житлових до числа службових, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради діяв виключно на підставі та у спосіб передбачений законодавством. Пунктом 2.1 рішення № 235 від 23.04.2013 року спірну квартиру, як службову, надано заступнику прокурора міста Івано-Франківська ОСОБА_4 , склад сім`ї - 4 особи (він, дружина, донька, син) на підставі наступних документів:

клопотання адміністрації прокуратури Івано-Франківської області та профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківської області про затвердження спільного рішення про надання службової трьохкімнатної квартири ОСОБА_4 (вих. №-14 від 11.04.2013 року);

акту №41 приймання-передачі приміщення в будинку АДРЕСА_2 між ПП «Домінінта Люкс» та прокуратурою Івано-Франківської області;

договору купівлі-продажу квартири в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_6 - АДРЕСА_2 № АДРЕСА_6 -01 АДРЕСА_7 07, укладеного між ПП «Домінінта Люкс» та ФОП ОСОБА_8 ;

угоди про відступлення права вимоги майнових прав №П-06/07-1, укладеної між ПП Домінінта Люкс», ФОП ОСОБА_8 та Прокуратурою Івано-Франківської області;

інвестиційного договору на капітальне будівництво багатоквартирного житлового будинку (групи житлових будинків) в АДРЕСА_8 Галицька, Цілевича, Хіміків в м. Івано-Франківську, укладеного між і прокуратурою Івано-Франківської області та ФОП ОСОБА_8 ;

технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 -Франківську;

протоколу №7 спільного засідання профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківсьокї області та адміністрації прокуратури Івано-Франківської області від 11.04.2013р.

Таким чином, службова квартира АДРЕСА_1 ОСОБА_4 надавалася прокуратурою Івано-Франківської області, а не виконавчим комітетом міської ради. Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради виключно в межах наданих йому повноважень, на підставі клопотання прокуратури Івано-Франківської області лише затверджував рішення адміністрації прокуратури. Отже, виконавчий комітет міської ради не переймав на себе прав власника спірної квартири, а у відповідності до вимог зазначених нормативно-правових актів, у визначений законодавством спосіб здійснював надані йому повноваження стосовно затвердження рішення адміністрації про надання службового житла.

Як вказується у запереченні виконавчого комітету, на підставі клопотання прокуратури Івано-Франківської області від 04.10.2013р. № 11/1-708/1 - вих-13 та спільного рішення засідання профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківської області та адміністрації прокуратурн Івано-Франківської області від 03.10.2013 року, пунктом 3.1. рішення виконавчого комітету № 571 від 31.10.2013 року трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 було переоформлено в ордерну. Прокуратура Івано-Франківської області сама, у визначений законодавством спосіб, звернулася до виконавчого комітету міської ради з клопотанням про виключення квартири з числа службової, а у виконавчого комітету міської ради не було підстав для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки нормативно-правовими актами передбачено, що виключення житла з числа службового відбувається за клопотанням підприємства, установи, організації. А тому виконавчим комітетом міської ради, який діяв виключно у спосіб, передбачений законодавством, не порушено жодних нормативно-правових актів, які стосуються переоформлення службової квартири. Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради не набував права власності на спірну квартиру, а приймав рішення виключно як орган місцевого самоврядування, який законодавчо наділений повноваженнями щодо включення приміщень до числа службових, надання таких приміщень та їх виключення з числа службових. Прокуратура ж, як орган державної влади, не наділена зазначеними вище повноваженнями. Ці повноваження, в силу вимог Закону України «Про місцеве дуванил в Україні», ЖК УРСР та Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, належать виключно до повноважень виконавчого комітету Івано-Франківської міської відтак, прокуратура Івано-Франківської області, в будь-якому випадку, не змогла б надати спірне приміщення як службове, не порушуючи при цьому встановленого законодавством порядку. Таким чином, виконавчим комітетом жодним чином не порушено права власності прокуратури Івано-Франківської області, а всі оскаржувані рішення приймалися із дотриманням вимог чинного законодавства, за наявності відповідних клопотань адміністрації прокуратури Івано-Франківської області.

Також, відповідач по справі ОСОБА_4 подав заперечення на позов, у якому вказує на безпідставність позовних вимог, зазначаючи, що він, як заступник прокурора міста, мав право на забезпечення жилою площею у першочерговому порядку. На підставі поданих ним документів протоколом № 7 спільного засідання профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківської області та адміністрації прокуратури Івано-Франківської області 11.04.2013 року прийнято рішення, яким йому, як заступнику прокурора міста Івано-Франківськ, надано службову трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_9 . Також прокуратура АДРЕСА_6 -Франківської області листом на адресу Івано-Франківського міського голови № вих-15 від 11.04.2013 року клопотала надати статус службового житла на вказану квартиру, отриману прокуратурою області відповідно до інвестиційного договору від 11.07.2012 року. Таким чином, за наявності відповідного клопотання прокуратури Івано-Франківської області оспорюване рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 235 від 23.04.2013 року прийнято у відповідності до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п. 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року за № 37. На підставі вищезазначеного рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 235 від 23.04.2013 року, в установленому чинним законодавством порядку, він отримав ордер № 1244 на вселення у вищезазначену квартиру. 03.10.2013 року, на підставі поданих ним документів, протоколом № 13 спільного профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківської області та адміністрації прокуратури Івано-Франківської області прийнято рішення, яким задоволено його рапорт-клопотання про виключення із числа службових приміщень зазначеної вище квартири та надання ордеру з правом постійного проживання. У подальшому прокуратура Івано-Франківської області листом на адресу Івано-Франківського міського голови №11/1-708/1 -вих-13 від 04.10.2013 року клопотала про затвердження спільного рішення про виключення з числа службового житла прокуратури Івано-Франківської області та надання йому ордеру з правом постійного проживання у вищезазначеній квартирі. Таким чином, за наявності відповідного клопотання прокуратури Івано-Франківської області, оспорюване рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 571 від 31.10.2013 року прийнято у відповідності до вимог законодавства. У зв 'язку з цим доводи позову прокуратури Івано-Франківської області щодо скасування рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської від 31.10.2013 року є безпідставними та необґрунтованими оскільки оспорюване рішення прийнято за погодження з позивачем в установленому чинним законодавством порядку. Відповідач вважає, що стороною позивача не наведено та не надано до суду доказів, які б вказували на те, що відповідачі порушили право власності позивача на спірну квартиру при здійсненні дій щодо розпорядження нею. Ним, в установленому чинним законодавством порядку, отримано право на спірну квартиру, про що свідчить відповідне свідоцтво про право власності від 29.05.2014 року. За таких обставин вважає безпідставною вимогу позивача про визнання за прокуратурою Івано-Франківської області права власності на оспорювану квартиру та відповідно зобов`язання його звільнити цю квартиру. Не наведено жодного доводу в позові, який вказує на протиправність його дій по розпорядженню спірною квартирою. Позов подано за відсутності підстав та за відсутності та допустимих доказів, а тому не підлягає задоволенню.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 червня 2014 року (суддя Польська М.В.) відкрито провадження у справі (а.с. 24, т. 1).

Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2014 року (головуючий суддя Польська М.В.) за клопотанням представника позивача, ухвалено, в порядку забезпечення позову, накласти арешт на спірну квартиру АДРЕСА_1 -Франківську до набрання рішенням суду законної сили; заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 вчиняти дії пов`язані із відчуженням спірної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 128-129, т. 1).

Згідно ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2014 року (головуючий суддя Польська М.В.) до участі у справі залучено в якості співвідповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 131, т. 1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2014 року (головуючий суддя Польська М.В.) до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки і піклування м.Івано-Франківська (а.с. 133, т. 1).

У зв`язку із закінченням 31.08.2017 року п`ятирічного строку призначення судді Польської М.В. вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 103 від 08.08.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 13,т. 2).

Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М. (а.с. 14, т. 2).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2017 року (с. Антоняк Т.М.) справу прийнято до провадження (а.с. 15, т. 2).

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили суд про задоволення позову.

Представники відповідача - виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову в частині вимог до виконавчого комітету з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву (а.с. 83-85).

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 заперечила щодо позову з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

Представник третьої особи органу опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не прибув, подавши суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без його участі та надав суду письмовий висновок від 14.11.2019 року № 1355 (додаток до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради), у якому зазначає, що у випадку задоволення позовних вимог, відбудеться звуження обсягу існуючих майнових прав неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 10 грудня 2009 року прокуратура Івано-Франківської області є постійним землекористувачем земельною ділянкою площею 0,4599 га, розташованою на вулиці Ю. Целевича АДРЕСА_10 (а.с. 14-15, т. 1).

Згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 05 квітня 2011 року прокуратура Івано-Франківської області є постійним землекористувачем земельною ділянкою площею 0,0764 га, розташованою в АДРЕСА_8 Галицька АДРЕСА_11 м АДРЕСА_2 (а.с. 17-18, т. 1).

Цільове призначення зазначених земельних ділянок для будівництва багатоквартирного житлового будинку.

Згідно Договору купівлі-продажу квартири в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_6 - АДРЕСА_2 № АДРЕСА_6 -01/07, укладеного 09.07.2012 року між ПП «Домінанта Люкс» та ФОП ОСОБА_8 , ПП «Домінанта Люкс», як продавець, передала у власність покупця ФОП ОСОБА_8 трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_12 (а.с. 39-40, т. 1).

11 липня 2012 року між прокуратурою Івано-Франківської області (як замовником) та суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_8 (як інвестором) укладено інвестиційний договір на капітальне будівництво багатоквартирного житлового будинку (групи житлових будинків) в АДРЕСА_3 , Ю. Целевича, Хіміків в м. Івано-Франківську, за умовами якого замовник передає інвестору земельну ділянку площею 0,4599 га, розташовану на розі АДРЕСА_10 (реєстраційний № 60 від 10 грудня 2009 року) та земельну ділянку площею 0,0764 га, розташовану в АДРЕСА_8 Галицька АДРЕСА_11 м. АДРЕСА_6 - АДРЕСА_2 (реєстраційний № 00008 від 10 грудня 2009 року) в тимчасове користування терміном на 4 роки для будівництва багатоквартирного житлового будинку (групи житлових будинків), а інвестор зобов`язується актом прийому-передачі передати замовнику у власність 12 квартир (а.с. 5-11, т.1).

Також, 11.07.2012 року між Приватним підприємством «Домінанта Люкс», ФОП ОСОБА_8 та прокуратурою Івано-Франківської області укладено угоду про відступлення права вимоги майнових прав на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_5 (а.с. 12, т. 1).

На підставі акту приймання-передачі від 30 липня 2012 року прокуратура отримала квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 87,8 кв.м. (а.с. 38, т. 1).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 був призначений на посаду заступника прокурора м. Івано-Франківська Івано-Франківської області, відповідно до наказу прокуратури Івано-Франківської області № 1125к від 17.10.2012 року (а.с. 55, т. 1).

Протоколом № 7 спільного засідання профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківської області та адміністрації прокуратури Івано-Франківської області 11.04.2013 року прийнято рішення, яким заступнику прокурора міста Івано-Франківська ОСОБА_4 надано на родину з чотирьох чоловік (він - ОСОБА_4 , 1976 року народження, дружина ОСОБА_5 , 1976 року народження, донька ОСОБА_7 , 1998 року народження, син ОСОБА_6 , 2001 року народження) службову трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_9 (а.с. 51-52, т. 1).

Також прокуратура Івано-Франківської області листом на адресу Івано-Франківського міського голови № вих-15 від 11.04.2013 року, клопотала надати статус службового житла на вказану квартиру, отриману прокуратурою області, відповідно до інвестиційного договору від 11.07.2012 року (а.с. 37, т. 1).

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 235 від 23.04.2013 року трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_5 -Франківською обласною прокуратурою по взаєморозрахунках з приватним підприємцем ОСОБА_8 на підставі Інвестиційного договору від 11.07.2012 року та клопотання прокуратури Івано-Франківської області від 11.04.2013 року № вих.-15 (а.с. 21, т. 1).

Цим же рішенням трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_13 , як службову, надано заступнику прокурора міста Полєжаєву Олександру Миколайовичу (склад сім`ї 4 особи: він, дружина, донька ОСОБА_9 , син ОСОБА_10 ) (а.с. 20, т. 1).

Як слідує з матеріалів справи, на підставі вказаного рішення позивачу 23.04.2013 року видано ордер на житлове приміщення № 1244 про вселення його із сім`єю (а.с. 71, т. 1).

Протоколом № 13 від 03.10.2013 року спільного засідання профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківської області та адміністрації прокуратури Івано-Франківської області прийнято рішення, яким задоволено рапорт-клопотання ОСОБА_4 про виключення із числа службових приміщень зазначеної вище квартири та надання ордеру з правом постійного проживання (а.с. 69-70, т. 1).

Листом №11/1-708/1 вих-13 від 04.10.2013 року на адресу Івано-Франківського міського голови, прокуратура Івано-Франківської області клопотала про затвердження спільного рішення про виключення з числа службового житла прокуратури Івано-Франківської області та надання йому ордеру з правом постійного проживання у вищезазначеній квартирі (а.с. 66, т. 1).

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 571 від 13.10.2013 року, а саме пунктом 3.1 трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_13 -Франківську переоформлено із службової в ордерну заступнику прокурора міста Полєжаєву Олександру Миколайовичу (склад сім`ї 4 особи: він, дружина, донька ОСОБА_9 , син ОСОБА_10 ) (а.с. 22, т. 1).

Розпорядженням міського голови міста Івано-Франківська № 198-р від 29.05.2014 року «Про приватизацію квартир, кімнат, житлових блоків у гуртожитках державного житлового фонду», у відповідності вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», квартира за адресою: АДРЕСА_14 , площею 87,80 кв.м. приватизована ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 (а.с. 34-35, т. 1).

29.05.2014 року Департаментом комунального господарства, транспорту і зв`язку видано свідоцтво про право власності від 29.05.2014 року, яким підтверджено право власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на квартиру за адресою: АДРЕСА_14 , площею 87,80 кв.м. (а.с. 156, т. 1).

З долученого до матеріалів справи витягу з кримінального провадження № 0000102 від 18.06.2014 року слідує, що прокуратурою Івано-Франківської області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження за ч. 1 ст. 366 КК України, зокрема як вказано у фабулі: службові особи прокуратури Івано-Франківської області у 2012-2013 роках внесли до протоколів спільних засідань профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківської та адміністрації прокуратури області, які є офіційними документами, завідомо неправдиві відомості про включення 13 працівників прокуратури до списку осіб, які претендують на отримання службового житла прокуратури Івано-Франківської області. Фактично, спільні засідання профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківської області та адміністрації прокуратури Івано-Франківської області в 2012-2013 роках не проводились. Внаслідок описаних вище неправомірних дій службових осіб прокуратури області, в порушення черговості та порядку розподілу службвої житлової площі, 13 особам виділені службові квартири (а.с. 93, т. 1).

Як вбачається з листа Генеральної Прокуратури України від 12.07.2019 року № 15/1/1-12400-14, наданому на адвокатський запит адвоката Фоменко Є.М., слідчим 19.06.2019 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000102 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (а.с. 77, т. 2).

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як визначено в ст.118 Житлового кодексу Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

У відповідності до ст. 121 ЖК УРСР порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством зокрема Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Постановою Ради Міністрів Української РСР № 37 від 04 лютого 1988 року «Про службові жилі приміщення» визначено Перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, серед яких, зокрема, працівники прокуратури за переліком, визначеним Генеральним прокурором України (п.40).

Перелік категорій працівників органів прокуратури, яким може бути надано службове жиле приміщення, затверджено наказом Генеральної прокуратури України № 48/13-ок від 16 квітня 2004 року.

В пункті 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР (надалі Положення), затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР № 37 від 04 лютого 1988, визначено, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення.

Згідно пункту 6 Положення, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових жилих приміщень робиться відповідна відмітка.

Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація. У рішенні зазначається, яку займає посаду або виконує роботу особа, якій надається службове жиле приміщення, склад її сім`ї, розмір приміщення, що надається, кількість кімнат у ньому та адреса (п.16 Положення).

В зазначеному Положенні визначено, що для переоформлення службового житла в ордерне громадянам необхідно подати такі документи:

- заяву від мешканця та дорослих членів його сім`ї на ім`я міського голови про переоформлення,

- витяг з протоколу спільного засідання адміністрації та профкому про переоформлення службової квартири в ордерну за місцем роботи працівника, службовця,

- копію службового ордеру, засвідчену в ЖЕО,

- витяг з трудової книжки заявника,

- довідку про перебування на квартирному обліку всіх дорослих членів сім`ї,

- копію договору найму на службову квартиру,

- довідку про склад сім`ї та прописку в ЖЕО.

Представники підприємств, організацій чи громадяни подають вищевказані документи у відділ обліку та розподілу житла міськвиконкому для їх розгляду на засіданні житлової комісії. Після цього питання переоформлення службових квартир в ордерні розглядаються на засіданні виконкому.

Підставою для прийняття виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради рішення № 571 від 31.10.2013 року, а саме пункту 3.1, яким трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_13 -Франківську переоформлено із службової в ордерну заступнику прокурора міста Полєжаєву Олександру Миколайовичу (склад сім`ї 4 особи: він, дружина, донька ОСОБА_9 , син Валерій), зазначено клопотання прокуратури Івано-Франківської області від 04.10.2013 року № 11/1-708/1 вих - 13 та протокол спільного засідання профкому первинної профспілкової організації прокуратури Івано-Франківської області та адміністрації прокуратури від 03.10.2013 року (а.с. 22, т. 1).

Судом встановлено, що прокуратура Івано-Франківської області, розпорядившись квартирою АДРЕСА_1 , діяла в межах наданих їй органом, уповноваженим управляти державним майном, повноважень, в тому числі й щодо розпорядження належним їй на праві оперативного управління майном (квартирами), шляхом надання його своїм працівникам.

Зокрема, як визначено в ч. 1 ст. 5 Житлового кодексу Української РСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником (ст. 18 ЖК УРСР).

Дана квартира перебувала в оперативному управлінні прокуратури Івано-Франківської області.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 326 ЦК України від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади; управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

В пункті 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» визначено, що Кабінет Міністрів України здійснює відповідно до закону, зокрема, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами, делегує в установленому законом порядку окремі повноваження щодо управління зазначеними об`єктами міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям та відповідним суб`єктам господарювання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» при здійсненні управління об`єктами державної власності до повноважень Кабінету Міністрів України відноситься визначення органів виконавчої влади, які здійснюють функції з управління об`єктами державної власності.

Так, згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» Кабінет Міністрів є суб`єктом, що визначає об`єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об`єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб`єктам, визначеним цим Законом.

Зокрема, п. 10 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» передбачено, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань: передають функції з управління об`єктами державної власності господарським структурам та здійснюють контроль за діяльністю господарських структур.

Відповідно до ст. 133 ГК України основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

В статті 137 ГК України визначено, що правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням. Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.

Отже, суб`єктом управління державним майном, закріпленим за прокуратурою Івано-Франківської області на праві оперативного управління, виступає як сама прокуратура Івано-Франківської області, так і Генеральна прокуратура України, до сфери управління якої входить остання, які реалізують права держави, делеговане Кабінетом Міністрів України, як власника такого майна на володіння, користування і розпорядження ним.

Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, здійснивши переоформлення квартири з службової в ордерну, виконував покладені на нього нормами чинного на той час законодавства функції по зміні статусу житлового приміщення, розміщеного на території м. Івано-Франківська.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом не доведено порушень виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради при прийнятті рішення № 571 від 31.10.2013 року, норм чинного законодавства та факту порушення прийнятим рішенням прав позивача.

Вирішуючи спір в частині інших вимог позову, суд звертає увагу на наступне.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 15 ЖК України на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Порядок здійснення приватизації державного житла в Україні визначено Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

У частині третій статті 9 ЖК УРСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Відповідно ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»; заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), частина друга статті 2 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду.

Як встановлено, квартира АДРЕСА_1 -Франківську рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 571 від 31.10.2013 року, а саме пунктом 3.1, переоформлена із службової в ордерну. Таким чином ордер підтверджує правомірність вселення наймача в надане житлове приміщення.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що відповідачами в установленому чинним законодавством порядку отримано право на спірну квартиру про що свідчить відповідне свідоцтво про право власності від 29.05.2014 року.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами тих обставин, що власником спірної квартири АДРЕСА_1 та її позбавлено права власності на цю квартиру.

Відтак суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають, а тому в задоволенні позову прокуратури Івано-Франківської області слід відмовити.

Також матеріалами справи встановлено, що відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2014 року, за клопотанням представника позивача ухвалено, в порядку забезпечення позову, накласти арешт на спірну квартиру АДРЕСА_1 -Франківську до набрання рішенням суду законної сили; заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 вчиняти дії пов`язані із відчуженням спірної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 128-129, т. 1).

Відповідно до частини 9 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

З огляду на те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, заходи забезпечення позову, що застосовані ухвалою суду від 20 листопада 2014 року, підлягають скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 259, 263, 268, 273, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову прокуратури Івано-Франківської області до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про скасування рішень виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, визнання права власності на житло, зобов`язання повернути квартиру - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, що були застосовані ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2014 року, шляхом зняття накладення арешту на спірну квартиру АДРЕСА_1 -Франківську до набрання рішенням суду законної сили та зняття заборони ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 вчиняти дії пов`язані із відчуженням спірної квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 20.12.2019 року.