Єдиний унікальний номер: 378/1483/19
Провадження № 2/378/394/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2019 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Гончарук Ю. С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сухоярської сільскої ради Ставищенського району Київської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання права на спадщину за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 , яка з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а. с. 64) посилається на те, що відповідно до погосподарських книг Сухоярсько/ сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки житловий будинок АДРЕСА_1 належав до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) не втратили права на частку в його майні голова двору ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 , які набули право власності на майно двору в рівних частках, кожен на 1/2 його частину.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її (позивача) дід ОСОБА_3 , після смерті якого вона прийняла спадщину за заповітом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її (позивача) баба ОСОБА_4 . 22 листопада 1998 року ОСОБА_4 склала на її (позивача) ім`я заповіт, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Сухоярської сільської ради, згідно якого все своє майно вона заповіла їй (позивачу). Спадщину вона прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини.

30 вересня 2019 року вона (позивач) отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна після смерті баби.

Оформити спадщину на вищевказаний будинок вона не може, оскільки правовстановлюючі документи на вказане майно відсутні, і право власності на будинок не зареєстроване в порядку, передбаченому чинним законодавством.

В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у її відсутність (а. с. 75).

Представник відповідача Сухоярської сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради (а.с. 72).

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, до суду подала заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує, справу просять розглядати у їх відсутність (а.с. 74).

Суд, розглянувши матеріали справи, заяву відповідача Сухоярської сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Сухоярської сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки (а.с. 65-70) житловий будинок АДРЕСА_1 , 1963 року побудови, відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) не втратили права на частку в його майні ОСОБА_3 - голова двору, та його дружина ОСОБА_4 , які набули право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору, в рівних частках, кожен на 1/2 його частину.

Відповідно до технічного паспорта (а. с. 27-29), звіту про оцінку майна (а. с. 101-125), довідки Сухоярської сільської ради (а. с. 144) вказаний житловий будинок загальною площею 67,2 кв.метри житловою площею 45,6 кв. метри вартістю 62000 гривень розташований на земельній ділянці, яка не приватизована. Крім житлового будинку, позначеного в технічному паспорті літерою А-1, в домоволодінні знаходяться прибудова - «а» (1961 року побудови), сарай - «Г-1» (1962 року побудови) погріб - В/пг сарай -прибудова - «б», літня кухня - «Б-1» (1984 року побудови), Убиральня - «Д-1» (1962 року побудови), ворота - №1, Хвіртка - №2, Огорожа - №3 (1984 року побудови) .

Реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 73) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні(а. с. 145).

З матеріалів спадкової справи (а. с. 94-100) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 (а.с. 99). Останній за свого життя склав два заповіти, посвідчені секретарем Сухоярської сільської ради 22.11.1998 року: заповіт за реєстровим № 31, яким заповів все своє майно позивачці (а. с. 100), та заповіт за реєстровим № 33, яким заповів третій особі ОСОБА_5 (після одруження ОСОБА_5 ) частину свого майна - право на земельну частку (пай) в КСП ім. 8 Березня в розмірі 2, 5 га в умовних кадастрових гектарах (а. с. 96). Дружина останнього ОСОБА_7 подала заяву про відмову від прийняття спадщини (а. с. 95). Спадщину після смерті ОСОБА_8 за вищевказаними заповітами прийняли відповідно до ст. ст. 529 ч. 1, 549 ч. 1 п. 1 ЦК України (1963) шляхом подачі заяви про прийняття спадщини: третя особа ОСОБА_2 на частину спадкового майна - право на земельну частку (пай) та позивачка на решту спадкового майна за згодою ОСОБА_2 , успадкувавши таким чином Ѕ частину вищевказаного житлового будинку.

З матеріалів спадкової справи (а. с. 83-93) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а. с. 83 зв.). 22 листопада 1998 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сухоярської сільської ради за реєстровим № 32 (а. с. 93), згідно якого все своє майно вона заповіла позивачці. Остання спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України (а. с. 83).

30.09.2019 державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачці після смерті ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документа та відсутність державної реєстрації права власності на вказане майно (а.с.143).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

На підставі ч. 2 ст. 548 ЦК України (1963) спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12).

З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 за життя набули право власності, кожен на Ѕ частину вищевказаного житлового будинку, як члени колгоспного двору. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину зазначеного житлового будинку набула позивач, яка також набула право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину вказаного будинку після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , і оскільки позовні вимоги визнаються відповідачем Сухоярською сільською радою, - позов підлягає задоволенню.

Оскільки відповідач Сухоярська сільська рада до пред`явлення позову про визнання права на спадщину не оспорювала вказаного права, відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України суд не вирішує питання про стягнення або розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 120, 123, 524, 525, 526, 534, 549 ч. 1, 550 ЦК України (1963 р.), ст. ст. 182, 392, ст. ст. 1, 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст.ст. 2, 4, 12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_9 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 67,2 кв.метри житловою площею 45,6 кв. метри вартістю 62000 гривень.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 67,2 кв.метри житловою площею 45,6 кв. метри вартістю 62000 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення виготовлено 19 грудня 2019 року.

Суддя Н. М. Марущак