Справа № 454/2903/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАФ "Войславичі" про визнання права власності на транспортний засіб,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду із позовом та просять суд визнати за ними право часткової власності на автомобіль марки ГАЗ СА33507 д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що вони набули право на майновий пай приватної агрофірми «Войславичі» а на загальних зборах членів співвласників від 25.09.2018р. їм виділено вищевказаний автомобіль у спільну часткову власність на суму 3500грн. кожному. Відповідно до акту приймання передачі ВС№17 від 30.10.2018р. вказаний транспортний засіб їм було передано від ПАФ «Войславичі» в особі її директора. Однак на сьогоднішній день позивачі не мають можливості належним чином перереєструвати право власності на вказаний автомобіль у Територіальному сервісному центрі №4646, оскільки згідно Порядку державної реєстрації та зняття з обліку автомобілів…, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998р. №1388 право власності на майновий пай не є підставою для державної реєстрації автомобіля. За таких обставин єдиним способом захисту їхній прав є визнання права власності на автомобіль в судовому порядку. За таких обставини позивачі змушені звернутися до суду із даним позовом та просять визнати за ними право часткової власності на транспортний засіб.

У відзиві на позовну заяву директор ПАФ "Войславичі" Чорна В.М. зазначає, що не заперечує проти визнання права власності за позивачами на транспортний засіб за умови що на відповідача не буде покладено жодних судових витрат. Також зазначає, що позивачі отримали Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства тому на загальних зборах членів співвласників цілісного майнового комплексу «Войславичі» їм було виділено автомобіль марки ГАЗ СА 33507 р.н.з. НОМЕР_1 . На підставі акту приймання передачі від 30.10.2018р. вказаний автомобіль було передано позивачам. Зазначає, що ПАФ «Войславичі» не порушує права позивачів на право власності на транспортний засіб, оскільки вони набули право на автомобіль у встановленому законом порядку. Однак Територіальний сервісний цент 4646 регіонального сервісного центру МВС у Львівській області не має можливості зареєструвати за позивачами право власності відповідно до Порядку №1388, оскільки таки порядок не містить переліку документів, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу, зокрема Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат). Таким чином згідно рішення суду позивачі зможуть реалізувати своє право у повному обсязі. За таких обставин відповідач не заперечує проти позову.

Позивачі в судове засідання не прибули, однак надали суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не прибула, однак у відзиві на позов просила проводити судове засідання у її відсутності, позовні вимоги визнає.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ВС №000028, №000029, №000030, №000032 приватної агрофірми «Войславичі».

Рішенням зборів членів співвласників цілісного майнового комплексу «Войславичі» від 25.09.2018р. вирішено виділити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у спільну часткову власність автомобіль марки ГАЗ СА 33507, інв.№136, р.н.з. 1732 НОМЕР_2 вартістю 7000,00грн., що у відсотковому співвідношенні становить 50%.

30.10.2018р. згідно акту прийняття-передачі транспортного засобу встановлено, що зазначений автомобіль було передано позивачам, про що свідчать їхні підписи в акті на підпис і відтиск печатки директора ПАФ "Войславичі".

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані з виділом співвласнику в натурі його частки зі спільного майна, які регулюються наведеними нижче законодавчими та іншими нормативно-правовими актами.

Так, частинами 2, 3 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Згідно із ч. 2 ст. 318 та ч. 3 ст. 319 ЦК України, всі суб`єкти права власності є рівними перед законом, а усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Кожен із співвласників має право на виділ в натурі його частки із спільного майна за згодою інших співвласників (ч. 1 ст. 367 ЦК України).

Як вбачається із змісту Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Наказів міністерства аграрної політики України №62 та №63 від 14.03.2001 року «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» та відповідно «Про затвердження Порядку оформлення правонаступництва за зобов`язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», Постанови Кабінету міністрів України від 28.02.2001 року №177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 3.12.1999 року повноваження щодо вирішення питань виділення зі складу пайового фонду та передачі майна в натурі окремим власникам майнових паїв належить виключно зборам співвласників майнових паїв конкретного товариства.

Підпунктом «а» пункту 1 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.1999 року за № 1529/99 передбачено забезпечення усім членам колективних сільськогосподарських підприємств право вільного виходу з цих підприємств із майновими паями.

Слід також зазначити, що до квітня 2013 року в Україні діяв Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затверджений наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року №62, яким в деякій мірі було врегульовано питання порядку виділення паїв в натурі, проте цей порядок втратив чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 253 від 11 квітня 2013 року.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права.

Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Таким чином, судом встановлено, що спірний автомобіль ГАЗ СА33507 д.н.з. НОМЕР_1 . знаходився на балансі, як майно пайового фонду ПАФ "Войславичі" та правомірно передано за заявами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивачів про визнання за ними право власності на майно пайового фонду автомобіль ГАЗ СА33507 д.н.з. НОМЕР_3 , не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Однак із матеріалів справи також встановлено, що Територіальний сервісний центр №4646 регіонального сервісного центру МВС України у Львівській області відмовив ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у державній реєстрації вищевказаного автомобіля із причин, що Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) відсутній у переліку Постанови КМУ №436 від 20.04.2011р.

Згідно Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998р., встановлено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку:

- договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права ласності на транспортний засіб;

- нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

- договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою;

- договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу;

- свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати;

- рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном;

- рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність;

- копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин;

- довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;

- акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;

- митна декларація ( 450-2012-п ) на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери;

- договір фінансового лізингу;

- акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

- договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів;

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином судом встановлено, що на сьогоднішній час у позивачів наявні обмеження у здійсненні свого права, зокрема, право розпоряджатися своїм майном та належним чином зареєструвати автомобіль, в зв`язку з чим суд дійшов висновку, що єдиним способом захисту їхній прав є визнання права власності на автомобіль в судовому порядку.

За таких обставини позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 81, 247, 263-265, 268, 272-273, ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , право спільної часткової власності в рівних частинах кожному на транспортний засіб марки ГАЗСА 33507, двигун № НОМЕР_6 , шасі № НОМЕР_7 , кузов № НОМЕР_8 самоскид, свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_9 видане Червоноград МРЕВ ДАІ УМВСУ у Львівській області від 03.07.1998р., державний номерний знак НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського Апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб - адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Головуючий: Л. Ю. Фарина