Номер провадження: 22-ц/813/1490/19
Головуючий у першій інстанції Куриленко О.М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Одеської міської ради, заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, ОСОБА_1 у справі за заявою представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , представника третьої особи ОСОБА_4 про затвердження мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа - ОСОБА_4 ) про повернення боргу шляхом визнання права власності на об`єкти нерухомості, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про накладення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену 22 лютого 2018 року під головуванням судді Куриленко О.М. у м. Одеса, -

встановила:

17 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, який в подальшому було уточнено, та просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на: квартиру АДРЕСА_1 ; садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 95,6, житлова 30 кв.м.; земельну ділянку, яка розташована: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0568; земельну ділянку, яка розташована: АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0567; квартиру АДРЕСА_5 ; квартиру АДРЕСА_6 (т.1, а.с. 2-9, а.с. 151-159).

При цьому, позивач посилалась на те, що 16 червня 2014 року ОСОБА_2 позичила ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 100 000 долларів СІЛА , які остання зобов`язана була повернути до 15 березня 2015 року. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є її син ОСОБА_7 , який успадкував після смерті матері квартиру АДРЕСА_6 , загальною площею 46,9 кв.м.

Дізнавшись про вказане, ОСОБА_2 запропонувала ОСОБА_7 сплатити борг матері, однак останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

У грудні 2017 року до суду звернулась ОСОБА_4 із заявою про залучення останньої до участі у справі в якості третьої особи (т.1. а.с. 167-169).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2017 року ОСОБА_4 було залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову (т.1. а.с. 174-175).

28 грудня 2017 року ОСОБА_4 подала до суду позов, в якому просила ухвалити рішення, яким у погашення суму боргу за Договором позики від 09 липня 2016 року у розмірі грошової суми, яка є еквівалентом 120 000 (ста двадцяти тисяч) доларів США, укладеним між нею та ОСОБА_7 , накласти стягнення на спадкове майно, яке було отримано в натурі спадкоємцем ОСОБА_7 - ОСОБА_3 , а саме на: квартиру АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, яка розташована: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0568; земельну ділянку, яка розташована: АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0567; квартиру АДРЕСА_5 ; квартиру АДРЕСА_6 (т.1, а.с.184-187).

У судовому засіданні суду першої інстанції 22 лютого 2018 року, представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 , представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_9 та представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_10 , звернулись до суду з клопотанням про затвердження мирової угоди, надавши суду погоджений та підписаний власноруч сторонами текст мирової угоди.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2018 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 , представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_9 , представника третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_10 про затвердження мирової угоди було задоволено.

Затверджено мирову угоду, укладену 22 лютого 2018 року між представником позивача ОСОБА_2 , представником відповідача ОСОБА_3 , представником третьої особи ОСОБА_4 , відповідно до умов якої:

« ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийшли до згоди, що в розрахунок боргу він сплачує ОСОБА_2 15 (п`ятнадцять тисяч) доларів США за курсом НБУ на день укладання мирової угоди. Надалі ОСОБА_2 не висуває ніяких вимог щодо визнання права власності на майно в розрахунок боргу за розпискою.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийшли до згоди на таких умовах:

1. В розрахунок боргу за ОСОБА_4 визнати право власності на:

квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,5 кв.м., житлова 38,2 кв.м.;

1/2 частини садового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 95,6, житлова 30 кв.м.

1 /2 частку земельної ділянки, яка розташована: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0568, площею 0,06 га;

1/2 частку земельної ділянки, яка розташована: АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0567, площею 0,02 га.

2. За ОСОБА_3 визнати право власності на:

квартиру АДРЕСА_5 , загальна площа 130, 2 кв.м., житлова 51 кв.м.;

квартиру АДРЕСА_6 , загальна площа 46,9 кв.м., житлова 21,9 кв.м.

1/2 частини садового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 95,6, житлова 30 кв.м.

1/2 частку земельної ділянки, яка розташована: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0568, площею 0,06 га;

1/2 частку земельної ділянки, яка розташована: АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0567, площею 0,02 га.».

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про повернення боргу шляхом визнання права власності на об`єкти нерухомості, та за позовом третьої особи яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про накладення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі - закрито (т.1, а.с. 205-206).

На вказане судове рішення були принесені апеляційній скарги Одеською міською радою, заступником прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, ОСОБА_1 , у яких апелянти просять скасувати судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянти вважають, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки наступним фактам: мирова угода, затверджена ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2018 року, порушує законні права Одеської міської ради, Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, ОСОБА_1 та, взагалі, суперечить чинному законодавству. Крім того, судом першої інстанції не надано належної оцінки тим фактам, що у матеріалах справи відсутні оригінали боргових розписок, відсутні належні докази того, що ОСОБА_3 є двоюрідним братом померлого ОСОБА_7 , та його законним спадкоємцем.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційній скарги Одеської міської ради, заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п.п. 1, 3 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи судове рішення про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що умови даної мирової угоди не суперечать чинному законодавству та не порушують права та охоронювані законом інтереси інших громадян.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (т.1, а.с. 60).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є її син ОСОБА_7 .

На момент смерті ОСОБА_5 , останній на праві приватної власності належало наступне майно: квартира АДРЕСА_6 , загальною площею 46,9 кв.м.; земельна ділянки, яка розташована: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0568, площею 0,06 га; земельна ділянка, яка розташована: АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :01:006:0567, площею 0,02 га.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 лютого 2017 року, ОСОБА_7 успадкував після смерті матері квартиру АДРЕСА_6 , загальною площею 46,9 кв.м. (т.1, а.с. 17).

Згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30 жовтня 2017 року, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, а.с. 16).

На момент смерті ОСОБА_7 , останньому на праві приватної власності належало наступне майно: квартира АДРЕСА_5 , загальною площею 130, 2 кв.м., житловою 51 кв.м.; квартира АДРЕСА_6 , загальною площею 46,9 кв.м., житловою 21,9 кв.м.

Як стверджувала у своєму позові ОСОБА_2 , остання 16 червня 2014 року позичила ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 100 000 долларів США, які ОСОБА_5 зобов`язана була повернути до 15 березня 2015 року відповідно до розписки від 16 червня 2014 року (т.1, а.с 38). Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

Крім цього, судом першої інстанції до справи було залучено третю особу, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_4 , з якою нібито ОСОБА_7 уклав договір позики на суму 120 000 дол. США, які зобов`язався повернути до 09 грудня 2017 року згідно розписки від 09 липня 2016 року (т.1, а.с.187), однак, у зв`язку зі смертю зобов`язання не виконав.

Позивачі вважали, що спадкоємцем третьої черги після смерті ОСОБА_7 є його двоюрідний брат - ОСОБА_3 , до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_4 неодноразово зверталися щодо сплати боргу, однак останній відмовлявся, у зв`язку із чим позивач та третя особа звернулися до суду із відповідними позовами.

Погоджуючись із вищевказаними доводами позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , судом першої інстанції не було враховано, що у матеріалах справи відсутні оригінали розписок щодо отримання в якості позики грошей ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а наявні у справі копії не є належними, допустимими та достовірними доказами, у відповідності до ст. 77, 78, 79, 80 ІЩК України.

Крім того, у матеріалах справи міститься лист слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури Одеської області від 29 березня 2018 року, з якого вбачається, що розписка від 09 липня 2016 року про отримання ОСОБА_7 від ОСОБА_4 боргу у сумі 120 000 доларів США - є завідомо підробленою (т.1, а.с. 211).

У зв`язку із викладеним, не перевіривши належним чином вказані обставини, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право власності на частину майна, що належала померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Також, колегія суддів враховує, що у матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_3 є двоюрідним братом померлого чи взагалі його родичем, у зв`язку із чим, відсутні докази щодо того, що він є належним спадкоємцем померлого.

Частиною 4 ст. 1266 ЦК України передбачено, що двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_3 отримав Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 як родич померлого, у зв`язку із чим є незрозумілим, з яких міркувань виходив суд першої інстанції, визнаючи за ОСОБА_3 право власності на частину майна, що належала померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Таким чином, при постановлені оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції не було належним чином з`ясовано питання, хто є спадкоємцем померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та якими належними і допустимими доказами підтверджується їх право на спадкування спірного нерухомого майна, чи взагалі такі спадкоємці існують, а також не було враховано вимоги ст. 1277 ЦК України, згідно якої у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

При вказаних обставинах, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2018 року про затвердження мирової угоди у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційні скарги Одеської міської ради, заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2018 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 16 грудня 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе