Справа №: 272/1498/18
Провадження № 2/272/72/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2019 року
Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Карповця В.В.,
за участі секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування жилим приміщенням, суд, -
Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що вона є власником житлового будинку №39 по вул. Ярослава Мудрого, в м.Андрушівка, Житомирської області. У вказаному вище будинку належному позивачу зареєстрована, але фактично не проживає її племінниця ОСОБА_2, яка є відповідачем по справі. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що реєстрація відповідача в належному позивачу житловому будинку не дозволяє їй розпоряджатись ним на власний розсуд та значно обмежує законні права як власника будинку, позбавляє позивача можливості оформити пільги та компенсації по оплаті комунальних послуг. При зверненні позивача безпосередньо до ОСОБА_2 щодо зняття з реєстрації в добровільному порядку, остання ухиляється від вирішення даного питання в позасудовому порядку.
Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд визнати, що ОСОБА_2, втратила право на користування жилим приміщенням у будинку №39 по вул.Ярослава Мудрого, м.Андрушівка, Житомирської області.
Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просила задовольнити, в подальшому надіслала на адресу суду заяву в якій розгляд справи просить провести у її відсутність, проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судові засідання неодноразово не зявлялася, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, та не подано відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення по ній, на підставі наявних у справі доказів.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомили, що вони проживають по сусідству з позивачем, та на протязі тривалого часу не бачили відповідача ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживанням в ІНФОРМАЦІЯ_1. У вищевказаному будинку відсутні речі належні ОСОБА_2
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 травня 2018 року виданого Андрушівською державною нотаріальною конторою Житомирської області та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок розташований за адресою: м.Андрушівка, вул.Ярослава Мудрого,39, Житомирської області (а.с.5-6). Відповідно до довідки виданої Андрушівською міською радою від 02.11.2018 року №4919 вбачається, що до складу сім'ї ОСОБА_1 яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, належать: дочка - ОСОБА_5; племінник - ОСОБА_6; племінниця - ОСОБА_2, зареєстрована однак не проживає (а.с.7).
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно доЗакону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися й розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено і положеннями ст.ст.316,317,319,321 ЦК України, а обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом.
Згідно зіст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
В силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.ст.71,72 ЖК Української РСР, якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Згідно положень ст.156 ЖК Української РСР, члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщення. Зазначена норма вказує на достатність рішення суду, яке набрало законної сили про визнання особи такою, що втратила право користування житлом для зняття її з реєстраційного обліку відповідним органом.
Відсутність відповідача по справі ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між позивачем та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не проживаючи в спірному будинку більше року без поважних причин, є такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в звязку з чим поданий позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст.316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 156 ЖК Української РСР, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 247, 259, 263 265, 268, 273, 280, 281, 284, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: м.Андрушівка, вул.Ярослава Мудрого,39, Житомирської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
При цьому, у відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд Житомирської області.
Заочне рішення може бути переглянуте Андрушівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя:ОСОБА_7