ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1808/18 Номер провадження 22-ц/814/162/19Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря Лимар О.М.

за участі : представника позивача -адвоката ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, адвоката Ясниської О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадежння в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника фізичної особи -підприємця ОСОБА_6- адвоката ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Савченко Л.І. в м. Полтаві, із складанням повного тексту ріешння 21 вересня 2018 року

у справі за позовом фізичної особи -підприємця ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору найму укладеним, розірвання договору та виселення, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018р. адвокат ОСОБА_2 в інтересах ФОП ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом.

Зазначав, що він згідно договору купівлі-продажу від 16 березня 2003р., укладеним з ВАТ « Полтавський алмазний завод» став власником будівлі гуртожитку, розташованого в АДРЕСА_1

Відповідачі мешкають у вказаному гуртожитку з серпня 1987р., однак з часу зміни власника, відмовляються укласти договір найму житла, у зв'язку з чим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.07.2007р. ОСОБА_3 зобов'язували укласти договір найму житла та участі у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

Проте, такий договір відповідачі не уклали. Станом на 1 квітня 2015р. наявна заборгованість щодо сплати за квартиру та комунальних платежах в сумі 10 379,09грн.

Уточнивши у вересні 2018р. позовні вимоги, остаточно просив визнати дійсним (укладеним) договір найму житла та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 01 січня 2004р. між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_3 щодо кімнати № АДРЕСА_2

Просив розірвати вказаний договір у зв'язку із порушенням його умов наймачами та виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з вказаної кімнати без надання іншого житла на підставі п.3.1.4 договору найму від 01.01.2004р.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржив представник ФОП ОСОБА_6 , який в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з'ясування, на його думку, обставин справи. Вважає, що наявність фактично договірних відносин найму квартири, умови якого порушуються відповідачами (несплата за проживання), дає підстави для застосування наслідків порушення договірного зобов'язання - розірвання договору найму та виселення.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що будинок АДРЕСА_1 має статус гуртожитку відповідно до рішення Полтавської міської ради № 190 від 25.08.1970 року.

15 січня 2003 року між ВАТ «Полтавський алмазний завод» та ПП ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу 1/2 частини зазначеного гуртожитку, посвідчений приватним нотаріусом за реєстровим № 114 від 15 січня 2003 року(а.с.86-89).

Пунктом 7 зазначеного договору встановлено, що продавець повідомляє, що частина гуртожитку, яка продається, обтяжена договорами найму житлового приміщення і договорами оренди. Проте, за твердженням представника позивача, такі договори ОСОБА_6 передані не були.

Відповідач ОСОБА_3 згідно розпорядження ВАТ «Полтавський алмазний завод» від 31 серпня 1987р., як працівник заводу, отримала кімнату № 612 у вказаному гуртожитку. На Полтавському алмазному заводі ОСОБА_3 працювала з 01.09.1987р. по 12.12.1996р. (а.с.83-84).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вважав, що між сторонами склалися відносини оренди, оскільки позивач є власником кімнати, де проживали відповідачі. При цьому, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.07.2007р. було зобов»язано ОСОБА_3 укласти договір найму із ФОП ОСОБА_6, а неповнолітня на той час ОСОБА_4 також повинна нести обов'язки за цим договором на підставі ст.64 ЖК України. Однак, враховуючи наданий відповідачами примірник договору найму житла та участі у витратах та утримання будинку та прибудинкової території від 1 січня 2004р. (а.с.90), просив вважати дійсним та укладеним договір саме із вказаної дати. У зв'язку із наявністю заборгованості за користування кімнатою, вважав, що відповідачі підлягають виселенню на підставі п.3.1.4. договору та ст.825 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що не знайшов підтвердження факт, що у письмові формі ОСОБА_3 уклала із ФОП ОСОБА_6 договір найму кімнати у гуртожитку від 01 січня 2004 року, а тому не є такою, що уклала його на підставі ст.158 ЖК України. Враховуючи, що між сторонами не було укладено договору найму від 01.01.2004 року, позовні вимоги про його розірвання відповідно ст.825 ЦК України є передчасними та задоволенню не підлягають, у зв'язку з цим відсутні підстави і для виселення відповідачів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду.

Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.814 ЦК України у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Статтею 810 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом.

Відповідно до ст.811 ЦК України договір найму житла укладається в письмовій формі.

Згідно із ст.821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років.

Відповідно до ч.3 ст.810 ЦК України до договору найму житла застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 764 ЦК України встановлено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Вбачається, що відповідачі на законних підставах з 31 серпня 1987р. займали кімнату в гуртожитку, частина якого належить позивачу з 15 січня 2003 року та до якого перейшли права та обов'язки наймодавця.

Скориставшись своїм правом на укладання окремого договору найму житла, позивач в 2007р. просив зобов'язати ОСОБА_3 укласти договір найму житла та участі у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.07.2007р. ці позовні вимоги були задоволені та ухвалою судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 24 жовтня 2007р. рішення районного суду залишено без змін ( а.с.24-28).

Проте, не дивлячись на наявність зазначеного судового рішення воно виконано так і не було.

За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог по даній цивільній справі щодо визнання дійсним (укладеним) договору найму житла та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 01 січня 2004р. між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_3 щодо кімнати АДРЕСА_2 оскільки дане прохання позивача грунтується на наявності у відповідачів примірнику проекту такого договору, що був доданий до відзиву представника відповідача на позовну заяву ( а.с.76-90).

Позивачем не надано доказів на наявність волевиявлення до укладання такого договору з боку відповідачів.

Отже, неукладений договір неможна визнати розірваним.

Не підлягають також задоволенню позовні вимоги щодо виселення відповідачів, оскільки вони 03.02.2016р. зняті з реєстрації в гуртожитку по АДРЕСА_1 та в ньому не проживають ( а.с.191).

Крім того, в кімнаті, в якій проживали ОСОБА_3 з 01 квітня 2017р. проживає з сім'єю гр.ОСОБА_7 ( а.с.195).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду та не свідчать про порушення ним норм матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374 п.1 ч.1, 375,381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника фізичної особи -підприємця ОСОБА_6- адвоката ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна

Повний текст постанови складено 31.01.2019 р.