Справа № 419/1003/19
Провадження № 2/419/345/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря - Тимофєєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою департаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про вилучення автомобіля після смерті інваліда, яким він був забезпечений через органи соціального захисту,-

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2019 року директор Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_2 . (далі позивач) звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до ОСОБА_1 (далі відповідачі) про вилучення автомобіля після смерті інваліда, яким він був забезпечений через органи соціального захисту.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.11.2007 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , особа з інвалідністю внаслідок війни 1 групи, через органи соціального захисту в особі Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації, відповідно до Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (із змінами), був забезпечений автомобілем марки «ЗАЗ», модель 110307-42, легковий (ліфтбек), колір синій, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2007, зареєстрований у РЕВ МРВ м. Старобільськ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер. На момент смерті строк фактичного користування автомобілем склав 11 місяців 17 днів, тобто менш ніж 10 років. Спадкоємцем майнових прав та обов`язків померлого є його син - ОСОБА_1 , який повинен був добровільно повернути автомобіль у розпорядження Департаменту, але до теперішнього часу цього не виконав.

02.12.2010 № 4014, 24.01.2012 № 226, та 27.09.2018 № 7590 було направлено листи ОСОБА_1 , щодо повернення автомобіля, відповіді не отримано. 19 листопада 2018 року було складено акт вивчення стану експлуатації (перереєстрації, повернення) автомобіля, яким забезпечено інваліда безоплатно (на пільгових умовах).

Враховуючи вищенаведене, вважає, що ОСОБА_1 незаконно утримує у своєму володінні зазначений автомобіль та ухиляється від зв`язку з органами соціального захисту населення тому просить вилучити у ОСОБА_3 автомобіль марки «ЗАЗ», модель 110307-42, легковий (ліфтбек), колір синій, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2007, зареєстрований у РЕВ МРВ м. Старобільськ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , та передати його в розпорядження Департамента соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 15.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання у справі.

10.05.2019 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву у якому останній зазначив, що йому надійшов позов Департамента соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації, про вилучення автомобіля після смерті інваліда, яким він був забезпечений через органи соціального захисту. Він проти задоволення даного позову заперечує у повному обсязі, виходячи з наступного. 07.11.2007 ОСОБА_3 - його батько, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , особа з інвалідністю в наслідок війни 1 групи, через органи соціального захисту в особі Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації, відповідно до Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, був забезпечений автомобілем марки «ЗАЗ», модель 10307 - 42, легковий (ліфтбек), колір синій, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 В, рік випуску 2007, зареєстрований у РЕВ МРВ м. Старобільськ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. На момент смерті строк фактичного користування автомобілем склав 11 місяців 17 днів. Тобто менш ніж 10 років. Право вимоги у позивача настало з моменту смерті ОСОБА_3 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 , але позивач скористався цим лише 14.02.2019 року, що підтверджується датою подання позовної заяви. Про смерть ОСОБА_3 , позивач був обізнаний у той же день, що підтверджується «скріншотом» програми ЄДАРГІ яку використовує позивач, та який доданий до позовної заяви. А саме в ньому зазначається дата зняття з обліку ОСОБА_3 - 23.10.2008, та дата заповнення цієї інформації - 23.10.2008 спеціаліст ОСОБА_4 . Крім того обізнаність позивача про смерть ОСОБА_3 підтверджується також листом від 02.12.2010 року у якому позивачем зазначено про смерть ОСОБА_3 . Що стосується надісланих на адресу листів на які посилається позивач: № 4014 від 02.12.2010 року, № 226 24.01.2012 року, № 7590 від 27.09.2018 року, зазначені листи не отримував. В матеріалах надісланих разом із позовною заявою відсутні будь які дані які б свідчили про отримання зазначених листів. Викладене свідчить про те, що з часу смерті і до дня звернення до суду з даним позовом будь-яких вимог на вказаний транспортний засіб Департамент соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації не заявляло. Отже з моменту виникнення права пред`явлення вимоги до пред`явлення самої вимоги минуло більш ніж 10 років, що свідчить про порушення позивачем строків позовної давності. Тому у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

31.05.2019 року до Новоайдарського районного суду Луганської області надійшла відповідь на відзив від Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації в якому зазначено, що відповідач у своєму Відзиві зазначає, що «скриншот» програми ЄДАРП зроблений саме на дату смерті ОСОБА_3 , але зазначений «скриншот» зроблений 20.11.2018 об 14:28 (правий нижній кут). Стосовно листування із Відповідачем Департамент звертає увагу, що відповідно до пункту 6 частини третьої статті 175 ЦПК України передбачено вжиття заходів досудового врегулювання спору. Стосовно позовної давності зазначили наступне, що Позивачем 19 листопада 2018 року було складено акт вивчення стану експлуатації (перереєстрації, повернення) автомобіля, яким забезпечено інваліді безоплатно (на пільгових умовах) у присутності члена сім`ї ОСОБА_1 , який від підпису акту відмовився, а позов Департаментом подано 14.02.2019, тобто строк три роки на дату подання позову не минув.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 20.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явився до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просив відмовити з причин зазначених у відзиві на позовну заяву.

На підставі ст. ст. 211, ст. 247 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 за ОСОБА_3 зареєстрований транспортний засіб марки ЗАЗ, модель 110307-42, 2007 року випуску, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_1 , особливі відмітки: ДОВ. ОРГ. СОЦЗАБЕЗП. 1389 07.11.2007 ЛУГАНСЬКЕ УСЗН, БЕЗ ПРАВА ПРОДАЖУ має право керування ОСОБА_1 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 24 жовтня 2008 року (а.с. 27).

Відповідно до абз. 3 п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. № 999, з подальшими змінами станом на 17.09.2010 року (в редакції, яка діяла на день смерті інваліда, що відповідає правовій позиції ВСУ, висловленій у справі № 6-153цс12), члену сім`ї померлого інваліда, який не є інвалідом та який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім`ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

На виконання вищевказаної вимоги позивачем надсилалися листи на адресу відповідача №4014 від 02.12.2010 року, №226 від 24.01.2012 року, № 7590 від 27.09.2018 року (а.с. 8-10).

Згідно листа за вих. №9170 від 26.11.2018 року управління соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації в 2007 році був виданий автомобіль ЗАЗ 110307-42, 2007 року випуску, ОСОБА_3 , який в 2008 році помер. 19.01.2018 року районна комісія щодо повернення автомобілів після смерті інвалідів, якими вони були забезпечені виїхала за адресою АДРЕСА_2 , де був зареєстрований ОСОБА_1 для встановлення стану експлуатації автомобіля. Комісією встановлено, що за даною адресою автомобіль відсутній. Зі слів сина ОСОБА_1 місце знаходження автомобіля ЗАЗ 110307-42 йому невідомо, про що складено акт вивчення стану експлуатації (перереєстрації, повернення) автомобіля, яким забезпечено інваліда безоплатно (на пільгових умовах). Одночасно повідомлено, що ОСОБА_1 було неодноразово письмово попереджено стосовно повернення автомобіля або його викупу (а.с.11-13).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно),зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна, згідно ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння (ст. 391 ЦК України) є негаторним.

Позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. Тому негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує саме правопорушення.

Така ж позиція викладена в ухвалі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2015 року № 6-31227св14.

Таким чином, відповідач не виконав вимоги чинного законодавства та не повернув автомобіль Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної держаної адміністрації, після смерті інваліда, який був забезпечений вищевказаним транспортним засобом.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 16, 317, 319, 328, 391, 1212 ЦК України, п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. № 999, та керуючись ст. ст. 13, 51, 259, 263-265, 268, 315, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної держаної адміністрації до ОСОБА_1 про вилучення автомобіля після смерті інваліда, яким він був забезпечений через органи соціального захисту задовольнити.

Вилучити у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , автомобіль марки «ЗАЗ», модель 110307-42, легковий (хетчбек), колір синій, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2007, зареєстрований у РЕВ МРВ м. Старобільськ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яким був забезпечений ОСОБА_3 , як особа з інвалідністю внаслідок війни І групи та передати його в розпорядження Департамента соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В. Б. Мартинюк