Ухвала

Іменем України

25 січня 2019 року

м. Київ

справа № 201/11767/18

провадження № 61-1084ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В.О. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Соборна районна у м. Дніпрі рада управління - служба у справах дітей, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, їх вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - Соборна районна у м. Дніпрі рада управління - служба у справах дітей, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, їх вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2018 рокувідкрито провадження у вказаній справі.

При постановленні ухвали про відкриття провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана і оформлена у порядку, встановленому статтею 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), справа підсудна Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська, підстав для відмови у відкритті провадження, повернення позову чи залишення його без руху немає.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою з підстав порушення правил підсудності ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2018 рокута направити справу для розгляду за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що підстави для скасування ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2018 року про відкриття провадження відсутні.

У січні 2019 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права, і передати справу для розгляду до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю.

Заявник зазначає, що на момент пред'явлення позову, - 31 жовтня 2018 року, вона не проживала за адресою, вказаною у позовній заяві, а з 20 листопада 2018 року знялася там з реєстраційного обліку та зареєструвалася за іншою адресою у Бабушкінському (Шевченківському) районі м. Дніпро.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являютьсяв суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У частині дев'ятій статті 28 ЦПК Українизазначено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Згідно з частиною другою статті 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно паспортних даних станом на момент звернення ОСОБА_5 до суду з даним позовом ОСОБА_4була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що відповідно до територіально-адміністративного поділу міста відноситься до Соборного (Жовтневого) району. Вказану адресу, як місце свого проживання, ОСОБА_4 зазначала і в поясненнях на ім'я начальника управління - служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради від 08 жовтня 2018 року.

Виходячи з того, що відповідач станом на момент звернення ОСОБА_5 з позовом до неї була зареєстрована у Соборному (Жовтневому) районі міста, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про підсудність цієї справи Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська.

Посилання ОСОБА_4 в касаційній скарзі на те, що станом на момент звернення ОСОБА_5 до суду вона не проживала за указаною вище адресою, є безпідставними, оскільки відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Доводи ОСОБА_4 про те, що з 20 листопада 2018 року вона зареєструвала своє місце проживання у Шевченківському (Бабушкінському) районі м. Дніпра, не заслуговують на увагу, оскільки зазначене не може бути підставою для зміни підсудності з огляду на положення частини другої статті 31 ЦПК України. Дані обставини є підставою для направлення їй поштової кореспонденції за належною адресою, вказаною нею як в апеляційній, так і в касаційній скаргах.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги, що є аналогічними тим, що були викладені в апеляційній скарзі, і їм дана належна правова оцінка, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а є лише незгодою заявника з їх змістом.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Соборна районна у м. Дніпрі рада управління - служба у справах дітей, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, їх вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук