Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 761/7378/15-ц

провадження № 61-18575св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України»,

треті особи: Міністерство інфраструктури України, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року

в складі судді Притули Н. Г. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року в складі колегії суддів: Мазурик О. Ф., Левенця Б. Б., Лапчевської О. Ф.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

15 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» (далі - ВП «ФПАРРіЗУ»), треті особи: Міністерство інфраструктури України, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (далі - ДПОПР України), про скасування рішення засідання пленуму про постановку вимоги про розірвання трудового договору (контракту) та скасування вимоги пленуму про розірвання трудового договору (контракту).

Позовні вимоги мотивував тим, що згідно із наказом Міністерства інфраструктури України від 01 грудня 2014 року його прийнято на посаду директора ДПОПР України на умовах контракту строком з 01 грудня 2014 року до 30 листопада 2019 року.

19 лютого 2015 року пленум Центральної Ради ВП «ФПАРРіЗУ» прийняв рішення про його звільнення із займаної посади, зазначаючи, що таке право Профспілки передбачене статтею 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», у випадку, якщо керівник підприємства, установи або організації порушує цей закон, законодавство про працю або колективні договори.

Вважав, що таке рішення відповідача є незаконним і в силу того, що в ДПОПР України створено декілька профспілкових організацій, у зв`язку з чим ініціатором повинна виступати не одна профспілкова організація, а всі, які створені на підприємстві. Відповідач приймаючи таке рішення не зазначив, в чому саме полягало таке порушення.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд скасувати рішення засідання пленуму Центральної Ради ВП «ФПАРРіЗУ» від 19 лютого 2015 року про постановку перед Міністерством інфраструктури України вимоги про розірвання трудового договору (контракту) з директором ДПОПР України ОСОБА_1 ; скасувати вимогу пленуму Центральної Ради ВП «ФПАРРіЗУ» від 19 лютого 2015 року про розірвання трудового договору (контракту)

з директором ДПОПР України ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 лютого

2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано рішення засідання Пленуму Центральної Ради ВП «ФПАРРіЗУ» від

19 лютого 2015 року про розірвання трудового договору (контракту)

з директором ДПОПР України ОСОБА_1 . У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що виконання ОСОБА_1 своїх трудових обов`язків здійснювалося з дотриманням Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», трудового законодавства, Галузевої угоди та Колективного договору. Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1

в частині скасування вимоги відповідача про розірвання трудового договору суд, з огляду на положення статті 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», дійшов висновку, що така вимога є дією спрямованою на виконання прийнятого рішення.

Аргументи учасників справи

У березні 2017 року ВП «ФПАРРіЗУ» подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи (не досліджено надані докази, зокрема пункт 2.25 колективного договору), не доведено відсутність правопорушень позивачем, а висновки судів не відповідають дійсним обставинам справи.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржується в частині задоволення позову про скасування рішення засідання Пленуму Центральної Ради ВП «ФПАРРіЗУ» від 19 лютого 2015 року про розірвання трудового договору (контракту) з директором ДПОПР України ОСОБА_1 , тому

в іншій частині не є предметом перегляду в касаційному порядку (стаття 400 ЦПК України).

У травні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначає, що судові рішення постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права,

а тому підстав для їх скасування немає.

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 27 березня 2017 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 26 липня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що наказом міністра Міністерства інфраструктури України від 27 червня 2014 року № 106-О ОСОБА_1 з 01 липня 2014 року призначено виконуючим обов`язки директора ДПОПР України.

Наказом міністра Міністерства інфраструктури України від 01 грудня 2014 року № 230-О ОСОБА_1 з 01 грудня 2014 року призначено директором ДПОПР України на умовах контракту строком з 01 грудня 2014 до 30 листопада

2019 включно.

Відповідно до вимог Закону України «Про колективні договори і колективні угоди» між Міністерством інфраструктури України, Фондом державного майна України, Федерацією роботодавців транспорту України та профспілками цивільної авіації України на 2013-2015 роки укладено галузеву угоду.

19 лютого 2015 відбулося засідання Пленуму Центральної ради ВП «ФПАРРіЗУ» та прийнято рішення вимагати від власника, міністра Міністерства інфраструктури України, розірвання трудового договору (контракту)

з директором ДПОПР України ОСОБА_1 , виходячи з допущених порушень КЗпП України, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», галузевої угоди та колективного договору, користуючись правом, наданим профспілковому органу статтею 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

03 березня 2015 вказане рішення надійшло на адресу Міністерства інфраструктури України.

Рішення обґрунтовано тим, що: «Прийнявши рішення про скорочення штатів, ОСОБА_1 здійснив прийом на роботу до Головного підприємства більш як 40 людей ззовні, у тому числі після направлення профспілкам повідомлення про скорочення штатів, що є порушенням права працівника, передбаченого пунктом 3 статті 42 КЗпП України, а також порушенням пункту 4.3.8. Галузевої угоди. Користуючись правом, наданим Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» ВП «ФПАРРіЗУ» направила на адресу директора ДПОПР України ОСОБА_1 запит із проханням надати інформацію про кількість прийнятих сторонніх працівників, їх кваліфікацію та досвід роботи, однак одержала немотивовану відмову, яка порушувала право профспілок. Пунктом 2.2. наказу Украероруху № 378 від 31.12.2014 передбачається перегляд норм чисельності персоналу служб ЗНС РСП. Такий перегляд норм праці без погодження з профспілками суперечить статті 86 КЗпП України, а подання на погодження по даному питанню до наших профспілок, які представляють персонал ЗНС, не було. Розпорядження №5 Украероруху вводиться режим жорсткої економії, пункт 1.4. цього розпорядження з 01.01.2015 по 30.06.2015 призупиняє усі види матеріальних заохочень та премій за виконання основних показників виробничої діяльності. Проте директором Украероруху була виплачена надбавка за інтенсивність диспетчерському складу за липень-серпень минулого року у розмірі 2,5 млн. грн. у порушення пункту 5.25. Колективного Договору, оскільки виділення суми на фінансування даних витрат у рамках Колективного договору зроблене не було».

Пунктом 9 статті 247 КЗпП Українипередбачено, що виборний орган первинної профспілкової організації приймає рішення про вимогу до власника або уповноваженого ним органу розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», законодавство про працю, не виконує зобов`язань за колективним договором, допускає інші порушення законодавства про колективні договори.

Стаття 33 ЗаконуУкраїни «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачає, що профспілкові органи мають право вимагати розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, про колективні договори та угоди. Вимога профспілкових органів про розірвання трудового договору (контракту) є обов`язковою для розгляду і виконання. У разі незгоди з нею керівник, стосовно якого прийнято рішення, або орган чи особа, від яких залежить звільнення керівника, можуть у двотижневий строк оскаржити рішення профспілкового органу до місцевого суду. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення.

Аналогічні положення передбачені і статтею 45 КЗпП України.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених судових рішень) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від

23 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог у адміністративній справі за позовом ВП «ФПАРРіЗУ» до ДПОПР України, Міністерства інфраструктури України, Авіадиспетчирське об`єднання профспілок, Авіадиспетчерська професійна спілка, Федерація профспілок авіадиспетчерів України, Професійна спілка робітників по забезпеченню управління повітряним рухом, Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних фахівців» про визнання протиправними дій та скасування наказів.

Зазначена постанова адміністративного суду ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року залишена без змін. Колегія суддів апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що накази Украероруху від 19 вересня 2014 року № 225 «Про введення в дію оновленої організаційної структури», від 19 листопада 2014 року № 328 «Про введення

в дію штатних розписів, відповідно до оновленої організаційної структури Украероруху» прийняті в межах повноважень, у спосіб, встановлений чинним законодавством, а тому є правомірними та не підлягають скасуванню.

Суди першої та апеляційної інстанції зробили висновок про часткове задоволення позову таскасування рішення засідання пленуму Центральної Ради ВП «ФПАРРіЗУ» від 19 лютого 2015 року про розірвання трудового договору (контракту) з директором ДПОПР України ОСОБА_1 пославшись на преюдиційне значення обставини установлених у наведеній адміністративній справі.

Разом з тим аналіз змісту предмету, підстав та установлених обставин наведених судових рішень у адміністративній справі за позовом ВП «ФПАРРіЗУ» до ДПОПР України, Міністерства інфраструктури України, Авіадиспетчирське об`єднання профспілок, Авіадиспетчерська професійна спілка, Федерація профспілок авіадиспетчерів України, Професійна спілка робітників по забезпеченню управління повітряним рухом, Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних фахівців» про визнання протиправними дій та скасування наказів свідчить, що у цій справі обставин, які мали б преюдиційне або інше значення для вирішення цієї справи не встановлювалось.

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду вважає, що у судів були відсутні підстави для скасування рішення засідання пленуму Центральної Ради ВП «ФПАРРіЗУ» від 19 лютого 2015 року за відсутності належного спростування (відповідно до статей 10, 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених судових рішень) викладених у ньому фактів порушень директором ДПОПР України ОСОБА_1 вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», трудового законодавства, галузевої угоди та колективного договору.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстав для висновку, що судові рішення в оскарженій частині ухвалені без додержанням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним та зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржені рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові в частині скасування рішення засідання Пленуму Центральної Ради ВП «ФПАРРіЗУ» від 19 лютого 2015 року про постановку перед Міністерством інфраструктури України вимоги про розірвання трудового договору (контракту) з директором ДПОПР України ОСОБА_1

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, понесені ВП «ФПАРРіЗУ»судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 606,34 грн та касаційної скарги у розмірі 662,00 грн підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року в частині скасування рішення засідання Пленуму Центральної Ради Всеукраїнської профспілки «Федерації профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації

і зв`язку України» від 19 лютого 2015 року про розірвання трудового договору (контракту) з директором Державного підприємства обслуговування повітряного руху України ОСОБА_1 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 в частині скасування рішення засідання Пленуму Центральної Ради Всеукраїнської профспілки «Федерації профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» від 19 лютого 2015 року про постановку перед Міністерством інфраструктури України вимоги про розірвання трудового договору (контракту)

з директором Державного підприємства обслуговування повітряного руху України ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації

і зв`язку України» витрати зі сплати судового збору у сумі 1 268,34 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук