Провадження № 22-ц/810/465/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач - заступник прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, відповідачі - Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Луганській області, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державний професійно-технічний навчальний заклад «Сватівський професійний аграрний ліцей», Гончарівська сільська рада Сватівського району Луганської області, Свистунівська сільська рада Сватівського району Луганської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу заступника прокурора Луганської області Чиж С.О. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого виконувати функції держави у спірних правовідносинах Міністерства освіти і науки України

на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 21 листопада 2018 року , постановлену Сватівським районним судом у складі: судді Половинки В.О. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом заступника прокурора Луганської області Чиж С.О. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого виконувати функції держави у спірних правовідносинах Міністерства освіти і науки України до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Луганській області, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державний професійно-технічний навчальний заклад «Сватівський професійний аграрний ліцей», Гончарівська сільська рада Сватівського району Луганської області, Свистунівська сільська рада Сватівського району Луганської області про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Державного Земельного агентства у Луганській області №596-сг від 20.05.2015 року, визнання недійсними договорів оренди та зобов'язання повернути земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року заступник прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України звернувся до суду з вказаним позовом та просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Державного земельного агенства у Луганської області від 20.05.2015 року №596-сг «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду гр. ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства»; визнати недійсними договори оренди земельних ділянок № 0083 та № 0084 від 11.12.2015 року, укладені між Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Луганській області та ОСОБА_2, скасувати їх державну реєстрацію від 28.12.2015 року; зобов'язати ОСОБА_2 повернути земельну ділянку державної форми власності площею 477,0 га у користування Державного професійно-технічного навчального закладу «Сватівський професійний аграрний ліцей» (далі - ДПТНЗ «СПАЛ») та стягнути з відповідачів судовий збір.

Позов мотивований необхідністю захисту порушених інтересів держави при розпорядженні всупереч встановленому державою порядком земельної ділянки державної форми власності, яку, за доводами прокурора, незаконно вилучено із користування третьої особи по справі Державного професійно-технічного навчального закладу «Сватівського професійного аграрного ліцею», яке у останнього було з 1974 року, та змінено її цільове призначення із сільськогосподарських земель для дослідницьких і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства на земельні ділянки для ведення фермерського господарства, передано у користування на підставі оспорюваних наказу та договору оренди відповідачу ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів. Як на підставу свого звернення прокурор вказав на відсутність реагування на вказані порушення з боку Міністерства освіти і науки України, яке має здійснювати управління майном, закріпленим за ліцеєм, та контроль за ефективністю його використання.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 грудня 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 лютого 2018 року цивільну справу передано за підсудністю до Сватівського районного суду Луганської області.

Від Головного управління Держгеокадастру у Луганській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого виконувати функції держави у спірних правовідносинах - Міністерства освіти і науки України.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України та зазначає, що прокурором не доведено наявності підстав для визнання недійсними договорів оренди земельних № 0083 та № 0084 від 11.12.2015 року, тому вважає вимоги необґрунтованими та безпідставними.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 21 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про закриття провадження у справі; позов заступника прокурора Луганської області Чиж С.О. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого виконувати функції держави у спірних правовідносинах - Міністерства освіти і науки України, залишено без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відмову у закритті провадження у справі суд обґрунтував відсутністю передбачених статтею 255 ЦПК України підстав для цього, а саме - відсутністю рішення або ухвали суду про закриття провадження у справі, ухвалених або постановлених з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або судового наказу, що набрав законної сили з тими самими вимогами.

Ухвала суду про залишення позову прокурору без розгляду мотивована тим, що прокурором не надано обґрунтування щодо порушення інтересів держави та необхідність їх захисту у даній справі; прокурором не надано доказів, що підтверджують згоду позивача на здійснення прокурором представництва його інтересів в суді, а наявність державного органу, до повноважень якого належить захист відповідних державних інтересів, унеможливлює набуття прокурором статусу позивача; з огляду на Рішення КСУ у справі № 18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року, прецедентну практику Європейського суду з прав людини та роль прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, змісту п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурором інтересів держави в судах прокурором не визначено, не конкретизовано та не обґрунтовано з посиланням на законодавство наявності факту порушення оспорюваним рішенням інтересів держави.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Луганської області Чиж С.О. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого виконувати функції держави у спірних правовідносинах - Міністерства освіти і науки України, вважає, що вказана ухвала є безпідставною та просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм процесуального права, а саме: ст. ст. 56, 57, 257 ЦПК України, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Доводами апеляційної скарги є помилковість висновків суду про залишення заяви без розгляду, оскільки порушення інтересів держави, за захистом яких звертається прокурор, полягає в тому, що Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Луганській області, видавши наказ № 596-сг від 20.05.2015 року та в подальшому уклавши з ОСОБА_2 договори оренди №№ 0083, 0084 від 11.12.2015 року, фактично вилучили з користування Державного професійно-технічного навчального закладу «Сватівський професійний аграрний ліцей» земельні ділянки сільськогосподарського призначення, а також змінили їх цільове призначення всупереч встановленому державою порядку, що є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з позовом.

З посиланням на ст. 326 ЦК України, п.п. 1, 3, 4.89 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 630, ст. 80 Закону України «Про освіту», ст. 4 Закону України «Про управління об'єктами державної власності», ч. 7 ст. 8 Закону України «Про професійно-технічну освіту», Статут Державного професійно-технічного навчального закладу «Сватівський ліцей» вважає саме Міністерство освіти і науки України органом, уповноваженим управляти майном, закріпленим за ліцеєм, та здійснювати контроль за ефективністю його використання, та яке допустило нездійснення захисту шляхом своєї пасивної поведінки і не звернулося всупереч інтересам держави до суду за захистом.

Заподіяння державі як власнику землі шкоди полягає у порушенні вимог законодавства щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, порушенні порядку зміни її цільового призначення для даної категорії земель, неправомірності вибуття із користування навчального закладу.

Будь-яких доводів про незаконність оскаржуваної ухвали в частині відмови відповідачу ОСОБА_2 у закритті провадження у справі скарга не містить.

Від Головного управління Держгеокадастру у Луганській області надійшов відзив на апеляційну скаргу про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали - без змін. Скарга мотивована тим, що прокурором не надано доказів обґрунтування щодо порушення інтересів держави та необхідності їх захисту у даній справі, оскільки прокурор посилається на «вилучення» майна у вигляді земельної ділянки із користування Державного професійно-технічного навчального закладу «Сватівський професійний аграрний ліцей», управління яким здійснює Міністерство освіти і науки України, однак не надає жодного доказу, що це майно належить на підставі правовстановлюючого документу МОН або аграрному ліцею. Прокурором не зазначено, в чому саме полягає не абстрактний, а конкретний матеріальний інтерес держави, не наведено підтвердження заподіяння шкоди, не надано жодного підтвердження набуття аграрним ліцеєм майна (земельних ділянок). Позиція самого Міністерства освіти та науки України по справі відсутня, у той час, коли прокурор виконує субсидіарну роль під час захисту інтересів держави, і не є альтернативним суб'єктом звернення.

Від відповідача ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про необгрутованість апеляційної скарги, оскільки в рішенні Вищого господарського суду України, ухваленого у спорі між тими самими сторонами і з тим же предметом позову, зазначено, що прокурор пред'явив позов в інтересах не тієї особи. Якщо і були порушені чиїсь права та інтереси оспорюваними наказами та договорами, то це міг бути лише Сватівський професійний аграрний ліцей.

У відповіді на відзив заступник прокурора Луганської області Чиж С. вважає доводи ГУ Держгеокадастру у Луганській області необґрунтованими та просить задовольнити його апеляційну скаргу. Зазначає, що саме Міністерство освіти і науки України, у чиїх інтересах звернувся прокурор, є органам державної влади, який від імені та в інтересах держави України здійснює право власності на майно, що належить державі, а до майна закладів освіти за змістом ст. 80 Закону України «Про освіту» входить земля. Частиною 7 статті 8 Закону України «Про професійно-технічну освіту» визначено, що до повноважень міністерства та інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані професійно-технічні навчальні заклади, відноситься розпорядження державним майном, що перебуває у користуванні підпорядкованих професійно-технічних навчальних закладів. Тож саме МОН уповноважене управляти майном, закріпленим за ліцеєм, та здійснювати контроль за ефективністю його використання. Внаслідок вчинення оспорюваних дій (видання наказу та укладення договорів) відбулося вилучення із фактичного користування ДПТНЗ «СПАЛ» земельної ділянки сільськогосподарського призначення, а також зміна цільового призначення земельної ділянки всупереч встановленому державою порядку і це зачіпає інтереси держави у сфері освіти та контролю за використанням та охороною земель, що є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду. З посиланням на ст. 28 Конвенції про права дитини, ст. 53 Конституції України, ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 5, ч. 3 ст. 22, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про освіту» зазначає підставами звернення прокурору до суду порушення вимог земельного законодавства, що сприяли зловживанню щодо розпорядження земельною ділянкою, ризики для нормального функціонування закладу та навчального процесу, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей, що є невиконанням гарантій держави у сфері освіти.

В судовому засіданні представник прокурора підтримав доводи апеляційної скарги, представник третьої особи Державного професійно-технічного навчального закладу «Сватівський професійний аграрний ліцей» вважав скаргу такою, що слід задовольнити, представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 просив скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Представник позивача Міністерства освіти і науки України до судового засідання не з'явився, надав пояснення, в яких просив скаргу прокурора задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Луганській області, відповідач ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Гончарівська сільська рада Сватівського району Луганської області, Свистунівська сільська рада Сватівського району Луганської області, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засіданні не з'явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З пояснень представника прокурора та доводів апеляційної скарги вбачається, що предметом оскарження є ухвала суду лише в частині залишення позову прокурору без розгляду.

Відмова суду представнику відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 у закритті провадження у справі ніким не оскаржується.

Залишаючи позов прокурора без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки позов від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, суд вважав, що у даній справі прокурор не визначив та не обґрунтував з посиланням на законодавство наявність факту порушення оспорюваним рішенням інтересів держави та не конкретизував порушений інтерес.

Проте, такі висновки суду є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України та статті 2 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави у суді.

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У свою чергу частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Згідно із Законом України «Про прокуратуру» (в редакції від 15 липня

2015 року) повноваження прокурора щодо представництва в суді звузилися, а саме: 1) прокурори повинні втручатися лише тоді, коли особи або їхні представники не здійснюють або неналежним чином здійснюють захист (пункт 2 стаття 23); 2) виключається представництво держави в окремих випадках (пункт 3 стаття 23) та 3) вимагається обґрунтування підстав для такого представництва (пункт 4 стаття 23).

Враховуючи, що нову редакцію Закону України «Про прокуратуру», яка набрала чинності 15 липня 2015 року, прийнято саме з метою наближення до міжнародних стандартів, при її застосуванні судам слід враховувати, що зазвичай Європейський суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора в судовому провадженні та вирішує, наскільки участь прокурора в розгляді справи відповідає принципу рівності сторін, вивчаючи кожний випадок окремо.

Листом від 01.12.2017 року за № 564вих-17 заступник прокурора Луганської області Чиж С. звернувся до Міністерства освіти і науки України та повідомив про свій намір пред'явити позов в інтересах останнього до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області та ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Державного земельного агентства у Луганській області, визнання недійсними договорів оренди та зобов'язання повернути земельну ділянку, оскільки виявлені порушення Земельного кодексу України, Закону України «Про державний земельний кадастр» під час розпорядження сільськогосподарськими земельними ділянками державної форми власності, що виразилося у вилученні з користування Державного професійно-технічного навчального закладу «Сватівський професійний аграрний ліцей» земельної ділянки, чим державі як власнику майна заподіяно шкоду, і управління закріпленим за ліцеєм майном здійснює Міністерство освіти і науки (а.с. 200-201 т. 1).

За змістом ст. 56 ЦПК України та ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» (Закон № 1697-VII) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 56 ЦПК України, визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Частиною першою статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Прокурор має рівні права з іншими учасниками процесу (стаття 35 Закону України «Про прокуратуру»).

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Ці міркування Конституційний Суд зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність.

Однак, висловлене Судом розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону № 1697-VII.

Відтак, Суд вважає, що "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Наведена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17.

У справі, що розглядається, прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" порушенням, на його думку, порядку надання Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Луганській області дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідачу ОСОБА_2 з метою передачі в оренду за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, якими правомірно тривалий час з 1974 року користується ДПТНЗ «Сватівський ПАЛ» для дослідницьких та навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства, що призвело до зміни цільового призначення вказаних земель, розташованих за межами населених пунктів, та в подальшому переданні цих земель в оренду відповідачу ОСОБА_2 та до фактичного вилучення їх з володіння та користування ДПТНЗ.

Прокурором подано позовну заяву в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України.

Колегія суддів виходить з того, що підстави представництва прокурором інтересів держави з'ясовуються насамперед судом першої інстанції, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці підстав звернення прокурора.

Натомість судом не дана оцінка вказаній обставині та не взято до уваги, що прокурор в обґрунтування свого звернення до суду посилається на те, що спірна земельна ділянка з початку створення ДПТНЗ «Сватівський ПАЛ» обраховувалась за навчальним закладом та ніколи не відносилася до земель запасу Сватівського району, незважаючи на те, що право користування нею не було оформлено.

На підтвердження наведеного прокурором надані відповідні докази про користування ліцеєм спірною земельною ділянкою протягом тривалого часу на підставі відповідних рішень суб'єктів владних повноважень, якими затверджувались проекти внутрішньогосподарчого землеустрою, інвентаризації земель, звітування ліцею перед державними фіскальними органами тощо.

У Постанові Вищого господарського суду України від 07 листопада 2017 року у справі за позовом заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Луганській області, Фермерського господарства «Плюс Агро» за участю третіх осіб: Державного професійно-технічного навчального закладу «Сватівський професійний аграрний ліцей», Гончарівської сільської ради Сватівського району Луганської області, Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Луганській області, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, повернення земельної ділянки (справа № 913/1316/16), зокрема, зазначено, що оскільки наявними у матеріалах справи підтверджується користування ліцеєм спірною земельною ділянкою протягом тривалого часу, у такому випадку у ліцею як фактичного землекористувача виникає право законних очікувань на оформлення права користування земельною ділянкою у межах фактичного користування.

У практиці ЄСПЛ концепт "законних очікувань" характерно застосовується у зв'язку з певним правом, що гарантується Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ, Конвенція). Найширша практика стосується захисту законних очікувань щодо ефективного здійснення права власності (статті 1 Протоколу № 1 до ЄКПЛ), що не в останню чергу пов'язано з автономним значенням концепцій "власність" (property) та "майно" (possessions) у праві Конвенції.

Умовою наявності законного очікування в розумінні практики ЄСПЛ є достатні законні підстави (sufficient legal basis) в національному праві або усталена практика публічної адміністрації. Іншими словами, законне очікування - це очікування можливості (ефективного) здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого (того, яке випливає з інших прав), у разі якщо особа прямо не виключена з кола тих, хто є носіями відповідного права. Тобто, право очікування ДПТНЗ "Сватівський ПАЛ" на оформлення землі у користування, з точки зору прокурору, підлягає захисту, оскільки на сьогодні ліцей позбавлений можливості отримати правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що перебувала у його користуванні з 1974 року, у зв'язку з тим, що відповідне право набуте іншою особою - гр. ОСОБА_2

Тому пояснення відповідача Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про відсутність правовстановлюючих документів у Міністерства освіти і науки України або аграрного ліцею правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку є помилковими, коли йдеться про захист вказаних «законних очікувань» як майна в розумінні практики ЄСПЛ.

З матеріалів справи вбачається, що власником спірних земельних ділянок є держава в особі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області.

У статуті Державного професійно-технічного навчального закладу «Сватівський професійний аграрний ліцей» передбачено, що до основних повноважень і напрямків діяльності професійного ліцею належить, зокрема навчально-виробнича, навчально-методична діяльність; організація виробничого навчання учнів, слухачів на виробництві та у сфері сільського господарства та тваринництва (розділ Перший - Загальні положення) (а.с. 94-98 т. 1).

Пунктом 6.9 статуту визначено, що для забезпечення організації навчально-виробничого процесу, здійснення підготовки та перепідготовки і підвищення кваліфікації робітничих кадрів професійний ліцей має відповідну навчально-матеріальну базу та навчальне господарство площею 530 га.

Функції управління майном, закріпленим за ліцеєм, контроль за ефективністю його використання і збереження здійснює Міністерство освіти і науки України (п. 6.10 Статуту).

Великою Палатою Верховного суду у справі № 923/466/1730 травня 2018 року зроблений висновок щодо застосування відповідних норм права, а саме, що «уповноважений розпорядник землі при вилученні земельної ділянки, на якій було розташоване майно навчального закладу, мав отримати згоду Міністерства освіти і науки України та учбового закладу, а не Кабінету Міністрів України, оскільки останній не є землекористувачем земель рекреаційного призначення, закріплених за вказаним державним навчальним закладом.

Скаржники у своїх касаційних скаргах наголошували на необхідності погодження дій з Міністерством освіти і науки України щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, посилаючись на пункт 59 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 630, в якому зазначено, що вказане міністерство за дорученням і в межах, установлених Кабінетом Міністрів України, реалізує права й обов'язки уповноваженого органу стосовно заснованих державою вищих навчальних закладів.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 13 Закону України «Про вищу освіту» центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки за дорученням і в межах, установлених Кабінетом Міністрів України, реалізує права і обов'язки уповноваженого органу стосовно заснованих державою закладів вищої освіти.

Отже, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що саме Міністерство освіти і науки України здійснює контроль та управління спірною земельною ділянкою від імені держави і саме прав цього міністерства стосується рішення Лазурненської селищної ради від 20 травня 2015 року № 820, оскільки воно є центральним органом виконавчої влади, на який покладено функцію здійснення державної політики в галузі освіти і науки. Тому прокурор має право звернутися з позовом про визнання недійсним спірного рішення в інтересах Міністерства освіти і науки України та Херсонського державного університету».

Наведене відповідно до частини 4 статті 264 ЦПК України має враховуватися судом під час ухвалення рішення.

Таким чином, прокурором подано позовну заяву в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України та обґрунтовано наявність підстав для представництва інтересів держави в суді відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

За таких обставин висновок суду першої інстанції, про те, що позов в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, оскільки прокурором не визначено та не обгрунтовано наявність факту порушення інтересів держави, є помилковим та передчасним, а посилання на відсутність доказів, що підтверджують згоду позивача на здійснення прокурором представництва його інтересів, не заслуговують на увагу, оскільки Міністерство освіти і науки висловило свою думку та підтримало звернення прокурора.

Колегія суддів вважає помилковим твердження представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 про відсутність порушень інтересів Міністерства освіти і науки і що за наведених прокурором обставин це має бути лише ліцей. В даному випадку прокурор звернувся за захистом порушених інтересів держави, а ліцей не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб'єктом владних повноважень, який розпоряджається державним майном, що перебуває у його користуванні, і прокурор не наділений правом здійснювати його представництво в суді та звертатися з позовом у його інтересах відповідно до положень статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Наведена невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права є з огляду на вимоги пункті 3 та 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Луганської області Чиж С.О. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого виконувати функції держави у спірних правовідносинах - Міністерства освіти і науки України, задовольнити частково.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 21 листопада 2018 року в частині залишення без розгляду позовної заяви заступника прокурора Луганської області Чиж С.О. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого виконувати функції держави у спірних правовідносинах - Міністерства освіти і науки України скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 04 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: