Справа № 642/601/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 р. Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Проценко Л.Г.,

за участю секретарів Канаєвої К.М., Конєвої А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представників відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, та визначення способу участі у вихованні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 12 лютого 2018р. звернулася до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому посилалась на те, що з 2006р. проживала у шлюбі з відповідачем, під час якого народилася донька. 30 вересня 2008р. шлюб розірвано і з цього часу відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, життям дитини не цікавиться в загалі, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не відвідує вдома та в гімназії. Батьком ОСОБА_6 вважає та називає її теперішнього чоловіка ОСОБА_7 , з яким зареєстровано шлюб 02 серпня 2013р. В сім`ї склалися дружні і сімейні стосунки. Відповідач сплачує аліменти невчасно і не в повному обсязі, станом на 20.12.2017р. існує заборгованість в розмірі 47701, 90 грн. В період з 2008р. по 2013 роки у зв`язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів позивач отримувала кошти у вигляді тимчасової державної допомоги, яка в подальшому за рішенням Ленінського районного суду м.Харкова була стягнена з ОСОБА_3 . Будь якої допомоги відповідач не надає і зараз, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з донькою взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизначних норм моралі. Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження, відповідач жодного разу їй не телефонував.

Відповідач звернувся з зустрічним позовом про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, та визначення способу участі у вихованні при цьому просив зобов`язати ОСОБА_7 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_6 та не перешкоджати брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з нею, встановити періодичність спілкування ОСОБА_3 з дитиною - щомісячно кожну другу та четверту неділю з 10 год. до 18 год. без присутності ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 11 червня 2018 р. зазначені позови об`єднані в одне провадження.

Позивач в судовому засіданні позов щодо позбавленнявідповідача батьківських прав підтримала, проти задоволення зустрічного позову заперечувала та пояснила, що відповідач 11 років не приймає участь у вихованні, дитиною не цікавиться, після розлучення, яке відбулося після виповнення дитиною одного року, приїздив 2-3 рази з матір`ю на свята, але на дитину уваги не звертав. Вони прожили разом приблизно півроку і відповідач навіть не забрав її з пологового будинку. Відповідач не допомагав матеріально, часто приходив в стані алкогольного сп`яніння. Коли вона подала заяву про стягнення аліментів, відповідач зазначив, що дитина не його. Її мати приїздила взимку на три місяці доглядати доньку, оскільки вона виходила на роботу у 2008р., коли ОСОБА_6 було півтора року. Аналогічна ситуація була і з сином ОСОБА_8 у 2015р., коли сину виповнилося також півтора року, оскільки в дитячий садочок можливо влаштування лише з двох років. У зв`язку з несплатою аліментів з 2007р. вона отримувала від держави допомогу, у зв`язку з чим в подальшому державним виконавцем було накладено арешт на квартиру відповідача. В 2013р. відповідачем сплачено більше 31000 грн. в рахунок заборгованості по аліментам на дитину, які вона витратила, в т.ч. і для потреб дитини отримавши в кредит авто. Після того, аліменти на дитину сплачувала мати відповідача, однак не в повному обсязі і лише для того, щоб відповідач не був притягнутий до кримінальної відповідальності. За рішенням суду відповідач також сплачує кошти на утримання своєї матері, яка зазначала в суді, що той їй не допомагає, не сплачує комунальні послуги, що характеризує відповідача як безвідповідальну особу. ОСОБА_3 був неодноразово притягнутий до відповідальності за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та сплачував великі штрафи, однак грошей на утримання дитини не сплачував. Вона працює в поліції, має постійний дохід і самостійно виховувала та годувала дитину, купляла їй все необхідне, дарувала подарунки, в т.ч. коштовні. У неї другий шлюб і її чоловік бажає удочерити її доньку. Вона не перешкоджала спілкуванням з дитиною, про що свідчить відсутність звернень відповідача до компетентних органів. З бабусею відповідача був конфлікт і та зверталася зі скаргами. Крім того, дитина навчається, відвідує курси англійської мови і відповідач не позбавлений можливості зустрічати її зі школи, приймати участь у заходах школи та вітати зі святами. Вона заперечує щодо періодичного спілкування ОСОБА_3 з дитиною, оскільки боїться за життя дитини, т.я. відповідач, якому немає довіри, неодноразово знаходився в стані сп`яніння за кермом. Її чоловік дитину не ображає, насильство не застосовує. Одного разу вона викликала поліцію з приводу конфлікту з чоловіком, але будь яких заяв чи пояснень з цього приводу не надавала. При дітях ніхто і ніколи не сварився.

Представник позивача первісний позов підтримала, проти задоволення зустрічного позову заперечувала та зазначила, що позивач будь яких перепон у спілкуванні з дітьми не створює і доказів про це немає. У позивача та свекрухи склалися складні відносини і остання подає скарги до відповідних установ. Позивач з 2007р. жодних дій щодо спілкування з дитиною не робив, 12 років уникав від спілкування, а на протязі року після подання позову спілкувався три рази, але не находить спільної мови з дитиною. У дитини є сім`я і дитина чоловіка позивача називає батьком. Відповідач неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а тому є сумніви, що відповідач в такому стані посадить дитину в машину, а тому таке неналежне ставлення до здоров`я та життя дитини і таке спілкування є недоцільним.

Відповідач ОСОБА_3 підтримав зустрічний позов, проти задоволення первісного позову заперечував та показав, що стосунки під час шлюбу були нормальні, після народження дитини, коли вони проживали у сім`ї позивача, почалися сварки і вони вирішили, що він буде проживати окремо. Після розлучення він регулярно приїжджав з матір`ю та братом до дитини на всі свята, привозили продукти харчування та віддавали позивачці гроші на утримання дитини, не знаючи, що та звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Однак коли стала необхідність продажу квартири, вони виявили накладення на неї арешту державним виконавцем. Про заборгованість по аліментах він не знав, державний виконавець до нього не приходив, не викликав і не телефонував, хоча він постійно проживав за однією адресою. Після сплати заборгованості більше 31000 грн., арешт було знято. У позивачки після розлучення були два співмешканці, які нормально ставилися до спілкування його з донькою, а третій - який зараз є чоловіком позивачки, заперечує проти спілкування, разом з позивачкою настроює дитину проти нього та його матері. Батько позивачки був невдоволений донькою, сварками та відношенням вітчима до дитини, про що скаржився йому з цього приводу. Йому не давали бачитися з дитиною, а домашній телефон відключили. Він має заборгованість приблизно 60 000 грн. яку гасить, постійно перераховуючи гроші. Від другого шлюбу у нього є дитина - інвалід, яку необхідно кожні 3 місяці привозити до Трускавця та витрачати великі кошти на лікування, а також у нього є ще одна дитина. Коли він проходив військову службу з його заробітної плати було стягнено 14 000 грн. Він зараз працює, бажає забирати дитину та спілкуватися з нею і переконаний, що знайде з нею спільну мову. На час розгляду питання щодо розбавлення його батьківських прав він знаходився за кордоном , де працював. Він бачив позивача з дитиною на майданчику «Казка», де йому було зазначено позивачкою, щоб він не ліз до її сім`ї, оскільки у дитини повинен бути один батько і пропонувала відмовитися від дитини, на що він не погодився. Коли він приїжджав до дитини виникали скандали між позивачкою та її чоловіком, від чого страждала дитина. Щодо усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, та визначення способу участі у вихованні він звертався до школи та до органу опіки. До школи де навчається донька не ходив і дитину зі школи не зустрічав, оскільки позивач це забороняла. У нього були адміністративні правопорушення при керуванні мотоциклом та квадроциклом і він, враховуючи заперечення позивача, гарантує, що з дитиною на транспортний засіб сідати не буде. В своєму відзиві посилався на ухвалу Колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.11.2017р. по справі №299/3019/16-ц що зазначила про відсутність підстав для можливості застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Зокрема, матеріали справи не містять доказів, на підставі яких можна дійти до беззаперечного висновку про те, що відповідач злісно ухиляється від участі у вихованні дитини. Неналежність сплати батьком аліментів сама по собі не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав з урахуванням обставин прояву батьком ініціативи та бажанням спілкуватися з дитиною, піклуватися про неї й брати участь у її вихованні.

Представник відповідача ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення первісного позову, підтримала зустрічний позов та зазначила, що відповідач не ухилявся від виконання батьківських обов`язків, не має можливості брати участь у житті дитини, оскільки позивач перешкоджає в цьому як відповідачу так і його матері, в тому числі в спілкуванні по телефону, а також негативно настроює дитину. Крім того, позивач та її чоловік влаштовують сварки. Відповідач працевлаштований, має на утриманні сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який страждає на ДЦП і якому необхідний відповідний догляд. Також відповідач згідно рішення суду сплачує аліменти на утримання своєї матері, інваліда 3-ї гр. Відповідач є сучасником АТО і не міг деякий час спілкуватися з дитиною. Заборгованість по сплаті аліментів не є підставою для позбавлення батьківських прав, при наявності, що відповідач бажає спілкуватися з дитиною без участі позивача та приймати участь у її вихованні, сама поведінка відповідача в суді є доказом його бажання виконувати батьківські обов`язки. Всі спроби вирішити питання мирним шляхом щодо спілкування з дитиною позивач блокує, а тому бабуся шукає зустрічей з дитиною в інших місцях, в т.ч. на дитячому майданчику. Свідки підтверджують, що відповідач та його мати намагались спілкуватися з дитиною, однак їм чинилися перепони. Відповідач наголосив, що після його приходів до доньки виникали сварки у сім`ї ОСОБА_1 , що відображувалось на психічному стані дитини, тому він не приходив, піклуючись про психологічний стан дитини, але бажає спілкуватися з нею як батько, та приймати участь у її вихованні. Питання що вирішувалося на комісії по правам дитини проводилось у відсутності відповідача, який знаходився на заробітках і був позбавлений давати пояснення. Чоловік позивача бажає удочерити дитину, але в їх сім`ї негативна психологічна атмосфера, що підтверджується зверненням позивача до чоловіка про витребування автомобіля.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення первісного позову, підтримала зустрічний позов.

Представник 3-ї особи: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. В своїх поясненнях щодо позову підтримав позовні вимоги позивача у зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, не цікавиться станом її здоров`я, що відповідно до ч.2 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проти задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 заперечували, оскільки з приводу встановлення порядку участі у вихованні малолітньої дочки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною з боку матері дитини ОСОБА_3 до Департаменту не звертався і будь яких доказів щодо виконання ним батьківських обов`язків не надав.

Свідок ОСОБА_10 показала, що вона знайома з позивачкою з 2005р. Коли у позивачки народилася дитина ОСОБА_6 , то вони бачилися приблизно декілька разів на місяць, гуляли з дітьми. Вона не бачила чоловіка позивачки, яка зазначала, що після народження дитини через півроку той пішов з родини. В квартирі у позивачки вона була приблизно 6-7 разів та чула як дитина називала батьком вічима. Про взаємовднисини позивачки та свекрухи їй невідомо, про те, що батько ОСОБА_6 приходив до дитини чи просив з нею поспілкуватися не знає.

Свідок ОСОБА_11 показала, що знає позивачку приблизно 10 років і їх діти товаришують. Батька ОСОБА_6 вона ніколи не бачила. Одного разу, коли вони знаходилися на дитячому майданчику якась жінка позвала ОСОБА_6 , однак дитина не підійшла. Тоді жінка, зі слів позивачки - бабуся дитини, забігла на майданчик, вела себе неадекватно, ображала ОСОБА_1 зазначаючи, що та не пускає дитину до бабусі. Відповідача вона ніколи не бачила, позивачка зазначала, що після судового засідання той телефонував з приводу спілкування з дитиною. Чоловіка позивачки вона знає, взаємовідносини між ними добрі, вдома у позивачки не була.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що є чоловіком позивача та проживає разом з нею, ОСОБА_6 та сином. Відповідача він бачив приблизно 3-4 рази. Перший, - коли відповідач зі своєю матір`ю приїжджали на день народження ОСОБА_6 , і під час якого відповідач не звертав уваги на дитину. Другий раз - коли вони приїжджали щодо зняття арешту на квартиру та пропонували гроші щоб ОСОБА_1 відмовилася від аліментів, при цьому скандалили, з дитиною не спілкувалися, а відповідач на його адресу висловлювався некоректно. Третій раз відповідач приїжджав з приводу на його думку жорстокого поводження з ОСОБА_6 , про що тому зазначив батько позивача, який зловживав алкоголем і у них були суперечки з цього приводу. Він ніколи не забороняв бачитися з дитиною, оскільки не має на це права і ніколи не ображав та не бив дитину. ОСОБА_6 називає його батьком, він піклується про неї, забезпечує всім необхідним, дарує подарунки та бажає її вдочерити. З ОСОБА_1 іноді бувають сварки, але не при дітях. Одного разу в ході такої сварки він взяв позивачку за руку та зазначив «Не доводь!!», але коли приїхала поліція конфлікт було вичерпано. Зі слів ОСОБА_1 , бабуся дитини почала її ображати, знаходилася в стані алкогольного сп`яніння і тому позивачка забрала дитину.

Свідок ОСОБА_12 в режимі відео конференції показала, що є матір`ю позивача, з якою проживала до 2005р. Також з ними проживав батько позивачки, який помер у 2014р. Відповідача вона не бачила, а до дитини приходила його мати. Вона телефонує онуці, яка зазначає, що батька не бачить. Коли донька знаходилась у декреті, і повинна була виходити на роботу вона приїжджала на зиму доглядати ОСОБА_6, а в подальшому по аналогічній ситуації за сином ОСОБА_8. Зараз на літо онука приїжджає до неї і щоб та спілкувалась з батьком, зокрема по телефону, не бачила. Онука називає чоловіка доньки батьком, який до неї добре ставиться.

Свідок ОСОБА_13 в режимі відео конференції показав, що з ОСОБА_12 познайомився у 2008р. та проживає з нею у цивільному шлюбі з 2010-2011р.р. До позивачки вони приїжджали по 3-4 рази на рік на протязі тижня, в т.ч. на дні народження онуків у 2014 р., 2015р. та 2018р. ОСОБА_12 залишалась в м.Харкові приблизно на 3 місяці коли її донька виходила на роботу після декретної відпустки по догляду за ОСОБА_6, а через декілька років за онуком ОСОБА_8, дат народження дітей не знає. ОСОБА_6 не згадує рідного батька, а називає батьком нового чоловіка ОСОБА_1 . Коли влітку онука знаходилась у них, батько їй не телефонував.

Свідок ОСОБА_14. в судовому засіданні пояснила, що є подругою матері відповідача, з якою часто спілкується. У них з ОСОБА_15 є престарілі матері, які хворіють і вони зустрічаються коли їх відвідують. Вона знає відповідача приблизно 20 років, його колишню дружину не знає. Відповідач зазначав, що хоче спілкуватися з дитиною, але йому перешкоджають в цьому, однак яким чином не розповідав. Два-три роки тому знаходячись з ОСОБА_15 на ринку на Холодній горі вони побачили онуку ОСОБА_6, яка побачивши бабусю кинулася до неї, однак чоловік позивачки відтягнув дитину в інший бік. ОСОБА_15 була обурена та залишилася, щоб поспілкуватися з дитиною, а вона поїхала по своїм справам. В квартирі де раніше проживали позивач та відповідач вона не була. ОСОБА_15 їй розповідала, що засмучується, оскільки позивачка перешкоджає їй та її сину спілкуватися з ОСОБА_6 . У відповідача є інша дитина, яка хворіє, однак ОСОБА_3 бажає спілкуватися з донькою.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що син його дружини намагався налагодити контакт з позивачкою і зустрічатися з дочкою, але йому це не дозволяли, яким чином перешкоджали в спілкуванні не говорив. Його дружина з сином приїжджали до позивача, однак та не дозволяла спілкуватися з дитиною. В літку 2017р. його дружина купувала пригощання, дитина гуляла одна і дружина могла спілкуватися з ОСОБА_6 , при цьому дитина не була проти. На початку літа 2018р. вони приїхали до дитини, яка гуляла у дворі, дружина хотіла поспілкуватися, однак позивачка відвела дитину. Онуку ОСОБА_6 він бачив приблизно7 разів, пасинок з дружиною та дитиною бувають у них щонеділі. Відносини між його дружиною та сином нормальні, син допомагає матері, чому ОСОБА_15 звернулася до суду про стягнення аліментів не знає.

Свідок ОСОБА_15 показала, що після розірвання шлюбу між позивачкою та її сином, вона приходила до ОСОБА_1 та надавала їй гроші на утримання дитини, однак остання подала заяву на стягнення аліментів з сина. Позивач тривалий час перешкоджає в спілкуванні з ОСОБА_6 як їй так і сину. Коли позивач чи її чоловік бачать її та сина то забирають дитину і не дають з нею спілкуватися, у зв`язку з чим вона попереджала, що буде викликати поліцію, але цього не робила, щоб не травмувати дитину. З онукою вона не спілкується приблизно 3-4 роки, щодо перешкод в спілкуванні з дитиною вона та її син звернулися до служби у справах дітей два місяці тому. Вона приїжджала з сином до ОСОБА_1 додому, щоб привітати дитину З Новим Роком і поспілкуватися з нею, однак позивачка глузує з неї, а її чоловік зачіпає сина. Коли вона телефонує та просить узяти дитину до себе ОСОБА_1 відповідає, що вони виїхали, двері не відчиняють, подарунки не приймають. У сина від нового шлюбу є дитина інвалід, якій потрібно лікуватися, при цьому син міг брати з собою обох дітей і ОСОБА_6 мала би можливість оздоровитися. Вона приходила до школи, спілкувалась з директором та завучем, які розповідали, що раніше дитина була замкнена, зараз життєрадісна. У зв`язку з хворобою дитини та необхідності її лікуванні у Трускавці у сина виникла заборгованість по аліментах. У неї була можливість вивезти хвору дитину на лікування до Китаю, однак позивачка надала заяву до ДВС про неможливість зняття арешту на квартиру. Син погасив заборгованість в розмірі 33 тис. грн. і на ці гроші ОСОБА_1 купила машину, а дитину не оздоровила. Позивачка також перешкоджала в спілкуванні з онукою ОСОБА_6 і своєму батьку, який на неї писав скарги до її місця роботи. В родині позивача сваряться та деруться на очах дитини, а ОСОБА_1 викликає поліцію у зв`язку з тим, що її чоловік викрав документи на квартиру. У неї гарні відносини з сином, який їй допомагає, а її позов про стягнення аліментів був для того щоб син офіційно сплачував їй кошти на утримання.

Малолітня ОСОБА_6 розповіла, що проживає разом з мамою ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_7 та братиком ОСОБА_8, з якими у неї гарні стосунки. З батьком ОСОБА_3 вона не проживала, батька та його матір ( бабусю ОСОБА_17 ) не пам`ятає. Батька вона бачила на фото, де він її матір забирає з пологового будинку. Коли їй було приблизно сім років до будинку де вона гуляла приїхали на квадрациклі батьки батька ОСОБА_3 , які повідомили, що є бабусею та дідусем та бажають її привітати, а вона їм повідомила, що їх не пам`ятає. Покататися на квадра циклі їй не пропонували. Вона спілкувалася з бабусею ОСОБА_18 та дідусем ОСОБА_19 , який помер, а зараз у бабусі іншій чоловік ОСОБА_20 до якого вона приїжджає на літні канікули. Батько ОСОБА_3 їй не телефонував, не приходив зі святами не вітав. Подарунки їй дарують мама ОСОБА_1 та батько ОСОБА_7 , які приводять її на кружок з танців і на англійську мову. Мати та батько ОСОБА_7 іноді сваряться закриваючись в кімнаті, а потім миряться, при цьому ніхто з батьків з дому не уходить і її не ображають. У минулому році батько ОСОБА_3 подарував їй духи, якими користуються жінки похилого віку. Також мати та батько ОСОБА_3 домовилися про зустріч і батько ОСОБА_3 приніс торт, запитав як справи та успіхи, після чого розмовляв з мамою 10-15 хв., а з нею не спілкувався. Вона не спілкувалась з батьком ОСОБА_3 та його матір`ю біля магазину «Антошка» та на території ринку «Казка». Вона була в суді та бачила батька ОСОБА_3 , який до неї не підходив та не спілкувався. Вона б не бажала спілкуватися з батьком ОСОБА_3 , оскільки його не знає, він її покинув, не з`являвся і є їй чужою людиною. Свої дні народження вона бажає святкувати з друзями та своєю родиною, а не з батьком ОСОБА_3 . В родині батька ОСОБА_3 вони не обговорюють, мати проти нього не настроює.

Суд, вислухавши доводи позивача, відповідача та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.1,3 ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ст. 76, ч.1,2,3 ст.77,79,80 ЦПК України:

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ч.1,5,6 ст.81, ст.89 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи:

У ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_6 , про що вчинено відповідний запис за №233. (т.1 а.с. 5)

За виконавчим листом від 10.09.2007р. виданим Ленінським районним судом м.Харкова на підставі рішення суду від 27.08.2007р. з ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_5. на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше Ѕ частини прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 26.07.2007р. до досягнення її повноліття. (т.1 а.с.9,113)

Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу від 25.11.2008р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, про що вчинено відповідний запис за №358 від 30.09.2008р. (т.1 а.с.6)

Згідно довідки дільниці №63 КП «Жилкомсервіс» від 19.01.2018р. за адресою АДРЕСА_1 в державній 2-х кімнатній квартирі де особистий рахунок відкрито на ім`я ОСОБА_19 , зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - дочка, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1. - онука, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4. - онук . (т.1 а.с.7)

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 19 березня 2015р. з ОСОБА_3 на користь Управління соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради стягнено кошти в сумі 12857 грн.70 коп., як такі, що виплачені з Державного бюджету у вигляді тимчасової державної допомоги. Також стягнено 243 грн.60 коп. судового збору. (т.1 а.с.12-16)

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова від 18.12.2017р. за ОСОБА_3 станом на 20.12.2017р. мається заборгованість в розмірі 47701 грн. 90 коп. (т.1 а.с.8)

ОСОБА_7 та ОСОБА_1 уклали шлюб 02 серпня 2013р., про що здійснено відповідний запис за №355, прізвища після шлюбу: ОСОБА_3 та ОСОБА_1. (т.1 а.с.10)

У ОСОБА_7 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_8 , про що здійснено відповідний запис за №288. (т.1 а.с.11)

За характеристикою Харківської гімназії №152 Харківської міської ради Харківської області від ОСОБА_6 є ученицею 5-Г класу, має середній рівень успішності, активна, самостійно розв`язує проблеми, але не завжди правильно. Відповідно ставиться до виконання класних завдань, працьовита, комунікабельна, сумлінна. Мати ОСОБА_1 постійно відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням доньки. (т.1 а.с.17)

Згідно відповіді КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня №19» від 02.05.2018р., дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка разом з матір`ю ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 перебуває на обліку фахівців ХМДКЛ №19 з дня народження. Догляд за дитиною здійснює мати ОСОБА_1 . За медичною допомогою в поліклініку звертається мати, рекомендації лікарів виконуються. Батько дітей ОСОБА_3 станом здоров`я дитини не цікавиться, до поліклініки не звертався. (т.1 а.с.48)

Як вбачається з комісійного акту обстеження умов проживання складеного 04.05.2018р. за адресою АДРЕСА_1 в 2-х кімнатній ізольованій квартирі з усіма зручностями для виховання та розвитку дітей, є окрема кімната з меблями, діти забезпечені одягом, взуттям, харчуванням. В квартирі проживають ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_6- мати, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7. - вітчим, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1. - донька, ОСОБА_8 ,ІНФОРМАЦІЯ_4. - син. ОСОБА_1 від шлюбу з ОСОБА_3 , який розірвано у 2008р., має малолітню доньку ОСОБА_6. Батько ОСОБА_5 мешкає окремо, не спілкується з дитиною, не приймає участі у її житті. (т.1 а.с.49)

У ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_9 , про що вчинено відповідний запис за №463. (а т.1 а.с. 57)

З виписки з історії розвитку дитини КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня №19» від 02.05.2018р., виписок з історії хвороби 14, 15, 16 та 17 курсу реабілітації вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно знаходиться на диспансерному обліку у лікаря невролога, 04.05.2010р. вперше оформлена соціальна допомога з приводу інвалідності, 18.07.2017р. встановлено діагноз: ДЦП: дискенетична форма в стадії альтерновального повзання, спастичний церебральний параліч, затримка психомовного та статокінечного розвитку, дизартрія свастико-ригідної форми. Рухомі порушення 4 рівня, гіперкінетичний синдром, гіперметропія високого ступеню обох очей, непостійна розбіжність косоокості з права. За станом здоров`я дитина потребує проходження інтенсивної неврофізіологічної реабілітації в Міжнародній клініці відповідного лікування Трускавця. ОСОБА_3 додані копії проїзних документів до місця лікування дитини. (т.1 а.с.58-61,186-189)

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено статус «дитини інваліда підгрупи А» за вище зазначеними захворюваннями, а мати дитини ОСОБА_21 отримує допомогу на інваліда (т.1 а.с. 190-192)

ОСОБА_3 , працює в ТОВ «ПГ-Ремікс» на посаді фарбувальник виробів із стекло пластика і його посадовий оклад становить 3800, 00 грн., згідно посвідчення серії НОМЕР_1 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. (т.1 а.с. 62,143,144,202)

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 11 травня 2018р. позовні вимоги ОСОБА_15 задоволені частково. З ОСОБА_3 на користь непрацездатної матері ОСОБА_15 стягнено аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), починаючи з 28.12.2017р. (т.1 а.с.75-77)

Як вбачається з довідки ДОП Холодно гірського ВП ГУНП в Х/О та роздруківки розгляду справ судами були розглянуті адміністративні справи щодо притягнення ОСОБА_3 , як правопорушника до адміністративної відповідальності, зокрема:

Згідно постанови Ленінського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2016р. ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП і до нього застосовано адміністративне стягнення в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 20 400 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 роки. Також постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 28 лютого 2018 р. ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і до нього застосовано адміністративне стягнення в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 20 400 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 роки. (т.1 а.с.84-92,209)

ОСОБА_3 24.10.2016р. отримав медичну довідку серія 4НТН №072284 про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних станів, а також 27.10.2016р. отримав сертифікат серія 12ЯЯФ №384475 про проходження профілактичного наркологічного огляду. (т.1 а.с.237, 238)

За висновком перевірки за зверненням на Урядову гарячу лінію громадянки ОСОБА_15. щодо неправомірних на її думку дій працівника поліції ОСОБА_1 від 20.01.2016р. вбачається, що ОСОБА_15 звернулась щодо неправомірних дій ОСОБА_1 , яка незаконним шляхом отримала від держави 12000 грн. на утримання дитини, батько якої ухиляється від сплати аліментів, проте останній за усною домовленістю систематично сплачував аліменти та допомагав у придбанні одягу на дитину. В березні 2013р. вона дізналася що квартира знаходиться під арештом у зв`язку з несплатою аліментів, у зв`язку з чим син був вимушений перерахувати 31453,45 грн. на рахунок виконавчої служби, однак ОСОБА_1. не віддала грошей, які отримала від держави. Перевірку закінчено, при цьому зазначено, що конфліктна ситуація, яка виникла між ОСОБА_15 та ОСОБА_1 є цивільно-правовими відносинами, які підлягають розгляду в судовому порядку. (т.1 а.с.97,98)

ОСОБА_1 , працює інспектором сектору аналізу та планування управління превентивної діяльності ГУ НП в Харківській області, де характеризується з позитивного боку та її дохід за лютий 2018р. по липень 2018р., за винятком аліментів складає 56306 грн.74 коп. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувалась, факти вказані у зверненні ОСОБА_3 щодо жорстокого поводження з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1. (ЄО №18370 від 29.08.2018р.) свого підтвердження не знайшли. (т.1 а.с.115,116,210)

Згідно відповіді Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 24.09.2018р. на адресу ОСОБА_1 повідомлено, що до Департаменту звернувся ОСОБА_3. з приводу жорстокого поводження з малолітньої ОСОБА_6 з боку ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_7 на підставі чого було проведено відповідну перевірку (т.1 а.с.116-134).

Як вбачається додатків до вказаного листа:

ОСОБА_3. 21.08.2018р. звернувся до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з заявою в якій просив провести перевірку з приводу жорстокого поводження з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1. , яка проживає з матір`ю ОСОБА_1 та вітчимом ОСОБА_7. за адресою АДРЕСА_1 з метою припинення та недопущення домашнього насильства в сім`ї. При цьому посилався, що йому та його матері не дозволяють бачитися з дитиною, спілкуватися по телефону, вороже налаштовують проти них. У сім`ї склалася шкідлива для психіки дитини обстановка. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 влаштовують сварки, ОСОБА_7 неадекватно поводиться по відношенню до його дочки, над якою здійснюється фізичне та психічне насильство, дитина стала замкнутою та стала відставати по шкільній програмі. Дитина перебуває у складних життєвих обставинах, потрапила в умови, що негативно впливають на її життя, стан здоров`я у зв`язку домашнім насильством. (т.1 а.с.124,125)

ОСОБА_1 на ім`я начальника служби у справах дітей Холодногіського району надала пояснення щодо безпідставності звернення ОСОБА_3 , при цьому заперечувала щодо фізичного чи психологічного насилля в родині. Зазначила, що ОСОБА_3. з народження дитини нею не цікавився, щодо неможливості спілкування до будь яких органів не звертався, аліменти у мізерній сумі за нього сплачувала його мати. (т.1 а.с.120-121)

За відповіддю КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня №19» від 03.09. 2018р., дитина ОСОБА_6 , ОСОБА_1. , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 знаходиться під наглядом КНП МДКЛ №19 з моменту виписки з пологового будинку. Обов`язки щодо медичного спостереження, лікування утримання дитини виконує матір ОСОБА_1 , яка звертається за медичною допомогою і виконує рекомендації лікарів. Ознаки жорстокого поводження з дитиною не були помічені. (т.1 а.с.118)

За характеристикою Харківської гімназії №152 Харківської міської ради Харківської області ОСОБА_6 є ученицею 6-Г класу, зарекомендувала себе як старанна та дисциплінована учениця, має середній рівень успішності, активна, самостійно розв`язує проблеми, при цьому спостерігається не систематичність виконання домашніх завдань. Відповідно ставиться до виконання класних завдань, працьовита, комунікабельна, сумлінна, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. ОСОБА_6 проживає з матір`ю ОСОБА_1 та вітчимом ОСОБА_7. , стосунки у родині доброзичливі та довірливі, пройняті взаєморозумінням, взаємопідтримкою. Дівчинка забезпечена всім необхідним для навчання. Мати дитини, ОСОБА_1 завжди відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням доньки, активно бере участь у житті класу. Вітчим ОСОБА_7 приділяє належну увагу навчанню та вихованню дівчинки. Батько ОСОБА_6 ОСОБА_3 з класним керівником зв`язок не підтримує, батьківські збори не відвідує. (т.1 а.с.119)

Директор центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Холодногірського району м.Харкова на звернення в.о. начальника служби у справах дітей Холодногірського району м.Харкова листом від 31.08.2018р. повідомляє, що фахівцями служби 29.08.2018р. було здійснено вихід за місцем проживання родини. З`ясовано, що дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , вітчимом ОСОБА_7. та молодшим братом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4. Сім`я проживає у двокімнатній ізольованій квартирі, яка забезпечена всіма комунальними зручностями, об лаштована меблями і побутовою технікою, санітарно-технічний стан житла задовільний. Дитина має все необхідне для нормального розвитку, навчання та дозвілля, навчається в 6 класі Харківської гімназії №152, відвідує курси англійської мови. При проведенні співбесіди як члени сім`ї, так і сама дитина факти застосування будь яких форм домашнього насильства заперечують. Рідний батько ОСОБА_3. , який заявив про факт домашнього насильства стосовно ОСОБА_6 , з донькою не спілкується з 2008р. після розірвання шлюбу з матір`ю дитини. За даними реєстру судових рішень неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Ознак перебування дитини та сім`ї в складних життєвих обставинах не виявлено. (т.1 а.с.122,123)

Відповідно акту обстеження умов проживання від 28.08.2018р. за зверненням ОСОБА_3 головним спеціалістом служби у справах дітей Холодногіського району Суровою Ю.В, фахівцем із соцроботи ЦСССДМ Озеровим В.Д. та лікарем-педіатром Сорокіною Ю.С. з метою з`ясування умов проживання малолітньої ОСОБА_6 , перевірки інформації викладеної в заяві ОСОБА_3 було обстежено умови проживання за адресою АДРЕСА_1 . При цьому встановлено, що квартира з усіма зручностями, косметичним ремонтом, облаштована меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: дитина займає кімнату разом з молодшим братиком. В наявності окреме ліжко, шафа стіл для занять, особисті речі, іграшки , телевізор, мобільний телефон, їжа. За вказаною адресою проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - мати, ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_7. - чоловік матері, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1. - дочка, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4. - син. ОСОБА_6 навчається в 6 класі Харківської гімназії №152, з батьком ОСОБА_3 не спілкується з народження. Мати працівник поліції в УПД ГУНП в Х/О, вітчим - майстром холодильного устаткування. В наявності належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, ОСОБА_6 забезпечена всім необхідним. Дитина розповідає про доброзичливі стосунки з батьками, вільно та приязно з ними спілкується. (т.1 а.с.133,134)

Згідно акту проведення рівня безпеки дитини від 28.08.2018р. комісією у складі гол.спеціаліста служби у справах дітей Холодногіського району Сурової Ю.В., фахівцем із соцроботи ЦСССДМ Озеровим В.Д. лікарем-педіатром Сорокіною Ю.С. та інспектором СЮП Пивоваровою В.Ю. дитина ОСОБА_6 розповідає, що її в сім`ї не б`ють, не ображають, батьки також зазначають, що дитину не б`ють, не сварять. Дитина оглянута лікарем педіатром, при огляді шкіра чиста слідів жорстокого поводження не виявлено. Дитина розповідає про доброзичливі стосунки з батьками, що вона любить мати та вітчима (називає його батьком з дитинства), а вони люблять її, не ображають. Висновок: виявлено безпечний рівень життя дитини, вжиття негайних заходів для захисту дитини не потрібне, небезпеки для дитини не виявлено. (т.1 а.с.126-132)

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у своїх висновках від 16.05.2018р. та 20.07.2018р. вважав за доцільне позбавити батьківських правОСОБА_3. відносно малолітньої дочки ОСОБА_6. , ОСОБА_1 . Як вбачається з зазначеного висновку ОСОБА_3. та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 2006р. по 30.09.2008р. ОСОБА_1. 02.08.2013р. уклала шлюб з ОСОБА_7. та змінила прізвище на ОСОБА_1 . Від шлюбу мають малолітнього сина, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_3. зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 запрошувався до Департаменту служб на співбесіду, однак не з`явився. ОСОБА_1 повідомила, що шлюбні відносини припинилися коли ОСОБА_6 було два місяці. ОСОБА_6 батька не пам`ятає та не має до нього ніяких почуттів, тому позбавлення його батьківських прав не вплине негативно на розвиток дитини. ОСОБА_3. не приймає участі у вихованні ОСОБА_5 , не цікавиться її розвитком, не проявляє бажання спілкування з дитино, не піклується про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує. Спору між батьками щодо визначення місця проживання дочки не було. ОСОБА_6 проживає разом з матір`ю, відчимом та молодшим братиком за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 04.05.2018р. для дитини створено належні умови для проживання та розвитку. Вихованням, забезпеченням належного догляду за здоров`ям ОСОБА_5, її утриманням, займається матір ОСОБА_1 та відчим ОСОБА_7 , якого дитина сприймає як батька. Згідно довідки адміністрації Харківської гімназії №152 Харківської міської ради, де навчається ОСОБА_6 з 01 вересня 2013 р., дитиною опікується матір ОСОБА_1 , яка постійно відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням дочки. За довідкою КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня №19», де ОСОБА_6 перебуває на обліку, догляд за дитиною та рекомендації лікарів здійснює мати ОСОБА_1 . Батько дитини ОСОБА_3. станом здоров`я дочки не цікавиться, до поліклініки з цього приводу не звертався. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3. до досягнення нею повнолітття, станом на 20.12.2017р. мається заборгованість 47701,90 грн. ОСОБА_3. з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні дочки ОСОБА_5 , ОСОБА_1. , та щодо усунення перешкод у спілкуванні з нею з боку матері дитини, ОСОБА_1 до Департаменту служб у справах дітей не звертався і будь яких доказів щодо виконання ним батьківських обов`язків не надав. ОСОБА_1 на засіданні комісії пояснила, що ОСОБА_3. довгий час умисно ухиляється від обов`язків по вихованню та утриманню дитини, ніколи не відвідує дочку, не цікавиться її здоров`ям, розвитком та досягненнями. ОСОБА_6 батьком вважає відчима, який має намір її усиновити. Малолітня ОСОБА_6 повідомила, що підтримує позов матері про позбавлення батьківських прав свого батька, оскільки вона його не знає, батько з нею не спілкується, зі святами ніколи не поздоровляє, своїм батьком вважає відчима. З`ясувати ставлення ОСОБА_3 про позбавлення його батьківських прав не вбачається можливим, оскільки той був запрошений до Комісії, але не з`явився та ніяких доказів щодо виконання ним батьківських обов`язків не надав. Питання щодо доцільності або не доцільності позбавлення батьківських правОСОБА_3. відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_6. , ОСОБА_1. та доцільності або недоцільності встановлення порядку участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дочки додатково було розглянуто 17.07.2018р. на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Враховуючи рекомендації Комісії Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за недоцільне встановлення порядку участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дочки, ОСОБА_5 , ОСОБА_1. (т.1 а.с.47,109,110)

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10 жовтня 2018р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_7 та передано власнику ОСОБА_1 автомобіль марки ЗАЗ FORZA AF485420 (легковий комбі - В), реєстраційний номер НОМЕР_2 . (т.1 а.с.183-185)

Згідно рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 15 липня 2019р. позов ОСОБА_1 задоволено, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 розірвано. (т.2 а.с.34)

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 01 березня 2019р. позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за аліментами задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у сумі 64652грн.68 коп. та судові витрати у розмірі 767грн.17 коп. (т.2 а.с.26-28)

За висновком психологічної консультації - дослідження психолога БО «Благодійний фонд соціального здоров`я» Таванцевої С.В. від 23.10.2019р. виявлено дистресову реакцію психіки на події які відбуваються навколо відносин з донькою ОСОБА_6 страх втратити дитину, психологічне хвилювання та постійну емоційну напругу від відсутності можливості спілкування та зустрічатися з донькою, приймати участь у її вихованні, хоча і бажає цього , має пригнічений стан через те, що у зв`язку з відсутністю постійного контакту з донькою вона стала від нього емоційно і душевно віддалятись. (т.2 а.с.38)

Відповідно до ст.ст.150,180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний і моральний розвиток та утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позивачка, як на підставу для позбавлення відповідача батьківських прав посилалася на п. 2 ч.1 ст.164 СК України (ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини).

Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини).

При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.п.15,16,18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише до дитини, яка не досягла 18 років, і тільки на підставах, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення «Хант проти України» (Заява N 31111/04) від 7 грудня 2006 року).

Згідно роз`яснень, викладених у абз.2 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради від 16.05.2018р. та 20.07.2018р. зазначає про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дочки ОСОБА_6. , ОСОБА_1. та недоцільність встановлення порядку участі ОСОБА_3 у вихованні дитини.

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд критично оцінює висновки Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 16.05.2018р. та 20.07.2018р. в частині доцільності позбавлення батьківських прав, не погоджуючись з ними, оскільки висновок є недостатньо обґрунтованим.

Характеристики, надані позивачем з навчального закладу Харківської гімназії №152 та відповідь КЗОЗ «Харківська міська дитяча лікарня №19» не є беззаперечними доказами на підтвердження вимог та підставою для позбавлення батьківських прав.

В довідках з поліклініки від 02.05.2018р. та 03.09.2018р. зазначено, що дитина перебуває на обліку фахівців ХМДКЛ №19 з дня народження, відповідач станом здоров`я своєї дочки не цікавиться, до лікувального закладу не звертався. При цьому, в довідках взагалі не зазначено чим хворіє дитина, та у зв`язку з чим знаходиться на обліку.

Навчальний та лікувальний заклад не є належними органами на які покладені обов`язки щодо дотримання батьками своїх обов`язків щодо своїх дітей.

Належними і допустимими доказами в передбаченому законом порядку, які б давали беззаперечні підстави для застосування крайнього заходу до відповідача, як позбавлення батьківських прав, позивач не довів.

ОСОБА_3. батьківські обов`язки з утримання дитини виконував частково, періодично цікавився життям дитини, що підтвердили свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_14. та ОСОБА_15 , також частково сплачував аліменти, будь яких протиправних дій у відношенні дитини не здійснював, а тому неможливо стверджувати, що ОСОБА_3. у повному обсязі свідомо нехтував своїми батьківськими обов`язками щодо виховання дитини.

Відповідач пояснив, що працює, має від другого шлюбу дитину - інваліда, яку необхідно кожні 3 місяці привозити до Трускавця на реабілітацію та витрачати великі кошти на лікування, за рішенням суду надає ОСОБА_6 необхідну матеріальну допомогу та бажає її надавати і приймати участь у вихованні дитини.

Посилання Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради на неприбуття до комісії по розгляду питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, також не може бути доказом свідомого нехтування ОСОБА_3 своїми обов`язками та підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки на час засідання ОСОБА_3. перебував за кордоном, що підтверджується копією закордонного паспорта. (т.1 а.с.142)

В судовому засіданні встановлено про відсутність підстав для можливості застосування до ОСОБА_3 такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Зокрема, матеріали справи не містять доказів, на підставі яких можна дійти до беззаперечного висновку про те, що відповідач злісно ухиляється від участі у вихованні дитини. Неналежність сплати батьком аліментів сама по собі не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав.

За таких обставин вважати, що до ОСОБА_3 має бути застосований такий суровий захід як позбавлення батьківських прав - не можна, у зв`язку з чим підстав для задоволення позову ОСОБА_7 не вбачається.

Згідно ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частинами 1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989р.та яка набрала чинності для України 27.09.1991р. передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за нею за законом.

Згідно з принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959р. дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Висновок психологічної консультації - дослідження психолога БО «Благодійний фонд соціального здоров`я» Таванцевої С.В. від 23.10.2019р. суд вважає неналежним доказом, оскільки він одержаний з порушенням порядку встановленого законом, поза межами розгляду справи судом і органом опіки та піклування і не є достатнім, оскільки у своїй сукупності не дає змоги дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

В задоволенні зустрічного позову про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, та визначення способу участі у вихованні також належить відмовити, оскільки ОСОБА_3. дитиною тривалий час не цікавився, ініціативи до встановлення відносин з дитиною, такі які існують між батьками та дітьми не проявляв, до відповідних органів, щодо неможливості спілкування з дитиною не звертався. При цьому суд виходить з найкращих інтересів дитини, враховує висновки Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 20.07.2018р. в частині зазначеного питання та те, що малолітня дитина ОСОБА_6 не бажає спілкуватися з батьком ОСОБА_3 , оскільки його не знає, батько не з`являвся і є їй чужою людиною, а своєю сім`єю вона вважає маму ОСОБА_1 , батька ОСОБА_7 та братика ОСОБА_8 , з якими у неї гарні стосунки.

Оскільки в задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено суд в порядку ст.141 ЦПК України не вбачає підстав щодо стягнення сплаченого ОСОБА_7 таОСОБА_3. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 137 141, 211, 247, 259, 263, 264, 273 ЦПК, ст. ст. 19, 150, 164 СК України, ст. ст. 19, 150, 164, 180 СК України, ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, та визначення способу участі у вихованні - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17 грудня 2019р.

Суддя Л.Г. Проценко