Справа № 698/268/18
Провадження № 2/698/66/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 р. смт. Катеринопіль

Катеринопільський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Кухаренка О.В.,

за участю секретаря - Гончар Т.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача: - ОСОБА_2,

представника - відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Катеринопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Хлібороб» про розірвання договорів оренди землі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Хлібороб» про розірвання договорів оренди земельних ділянок, посилаючись на те, що він являється власником земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 28.03.2001 року серії ЧР №:02:000:0299, виданий на підставі рішення сесії Ярошівської сільської ради народних депутатів від 28.02.2001 року № 9-3. 01.08.2011 року. Між ним та відповідачем був укладений договір про оренди належної їй вищезазначеної земельної ділянки строком на десять років, який набрав чинності з моменту підписання і державної реєстрації, яка відбулася 04.08.2011 року в управлінні земельних ресурсів Катеринопільського району за № 00501.

Крім позивач зазначає, що являється власником на земельної ділянки площею 2,8024 га, кадастровий номер :02:000:0297, яка розташована в адміністративних межах Ярошівської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, яка належала його матері ОСОБА_4 При цьому його мати, за життя, 01.08.2011 року уклала договір з відповідачем, про оренду належної їй вищезазначеної земельної ділянки, строком на десять років, який набрав чинності з моменту підписання і державної реєстрації, яка відбулася 04.08.2011 року в управлінні земельних ресурсів Катеринопільського району за № 00479.

Згідно з умовами пунктів 9 -10 Договорів щорічна орендна плата встановлена в розмірі 3,0 проценти від нормативної грошової оцінки, що складає 1214,0 гривень, погоджена виплата в натуральній формі і встановлений строк виплати з 01 серпня до 20 грудня року, в якому провадиться нарахування орендної плати. Станом на 01.08.2011 року, час укладання Договору, Національний банк України встановив офіційний курс гривні до долару США із розрахунку 100,0 доларів США складає 797,12 гривень. Орендна плата на час укладання Договору була еквівалентною 152,30 доларів США за кожну земельну ділянку.

Позивач вказує, що оскільки в наявний час у державі змінилася економічна ситуація, ціни значно збільшилися, а гривня знецінилася при цьому з 2010 року по теперішній час життя подорожчало на 80,0 процентів, продукти харчування збільшилися у своїй вартості близько на 77,0 процентів, а реальні доходи скоротилися більше ніж на 10,0 процентів.

В момент укладення Договору він та його мати виходили з того, що гривня України є стабільною грошовою одиницею, жодних змін курсу національної валюти до іноземних валют, в тому числі долару США, не настане. В момент укладення вказаного правочину Національний банк України встановив офіційний курс гривні до долару США із розрахунку 100,0 доларів США складає 797,12 гривень. Станом на 22.05.2018 року, згідно того ж курсу 100,0 доларів США коштує 2 608,3615 гривень. Відтак, в порівнянні з 2011 роком, гривня здешевіла близько в 3,3 рази або на 1811,2315 гривень, що є істотною втратою в ціні. При укладенні даного договору вони керувалася стабільним і незмінним, в сторону здешевлення, курсом національної валюти України до іноземних грошових одиниць і долара США в тому числі; стабільними доходами відповідних осіб в Україні і їх стабільною високою покупною спроможністю; розраховувала, що істотно не збільшиться вартість споживчого кошика, комунальних послуг, медичних препаратів, істотно не зменшаться доходи відповідної особи і виходив з того, що така істотна зміна обставин не настане. В той час не передбачав і не могли передбачати настання істотних змін названих обставин, тобто майбутню істотну девальвацію гривні відносно валют інших країн Світу, передусім долара США, істотне удорожання життя.

Вважає, що ці обставини змінилися з причин, які незалежні від його дій і волі вони не можуть бути усуненими або їх негативний вплив на його права і обовязки не може бути мінімізований її зусиллями при всій його турботливості і обачності, які вимагаються від нього чинним законодавством України, вказаними правочинами та звичаями ділового обороту. Умови Договору порушують співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє його, як заінтересовану сторону, того на що вони розраховували при укладенні Договору та вважає таку зміну згаданих обставин істотною, оскільки вони змінилися настільки, що, якби сторони Договору могли це передбачити, вони не уклали б цей правочин або уклали б на інших умовах.

При цьому відповідач відмовляється переглянути розмір орендної плати в звязку із вищезазначеною істотною зміною обстановки при цьому погоджується підписати договір емфітевзису в якому установити розмір орендної плати в сумі, що відповідає 30, 0 процентам від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з укладенням договору на строк 99 років, що в свою чергу є неприйнятним для нього.

Позивач вважає, що за таких обставин відповідач порушує його права як власника, у звязку з цим істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися під час укладення спірних договорів, що є підставою для розірвання договорів оренди відповідно до ч.2 ст.651, частин 3,2,1 ст.652, частин 3 і 2 ст. 653 ЦК України.

Відмова відповідача внести зміни в вищезазначені договори в частині збільшення плати позбавляє його того, на що він розраховував при укладенні цих правочинів. А саме на достатній життєвий рівень для себе і своєї с сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло, медичну допомогу. При цьому в чинному законодавстві України, Договорі відсутні правила про те, що ризик зміни обстановки несе вона, як власник землі і орендодавець також не випливає із звичаїв ділового обороту.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, та його представник ОСОБА_2, позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3, позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с. 38-43) та на те що позивачем не доведено, що здорожчання життя в Україні суттєво вплинуло на нього особисто, та того, що він не довів, що витрачав гроші на оплату газу, ліків, поїздки. Також представник відповідача, вказуючи на безпідставність тверджень позивача про те що останній, в момент укладання договору оренди землі, виходив з того, що така зміна обставин, як різке знецінення грошової одиниці України, інфляція, зростання цін та погіршення економічної ситуації в Україні не настане послалась на правовий висновок Верховного Суду у справі № 910/17827/17 від 19 листопада 2018 року, який вказав, що кризові явища у економіці України мали місце як до 2002 року так і після 2010 року і є загальновідомими обставинами, що після фінансово-економічної кризи 2008-2009 років мали місце і різке знецінення грошової одиниці України, і різка інфляція, і значне зростання цін та погіршення економічної ситуації в Україні. Крім того представник відповідача зазнає, що доводи позивача та його представника на те що і мати позивача ОСОБА_4, за життя при укладенні договору виходила з тих міркувань, що і він, є домислами позивача, які обєктивно нічим не підтверджені і його мати до кінця свого життя погоджувалася з умовами договору про що свідчить відсутність будьяких заперечень з її сторони за життя та отримання на протязі всього часу договору орендної плати.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобовязального права, пов'язані з розірванням договору оренди земельної ділянки, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем укладений договір оренди землі, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту про право власності на землю серії ЧР №:02:000:0299, який зареєстрований 04.08.2011 року в управлінні земельних ресурсів Катеринопільського району за № 00501 (а.с.8-10).

Також, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.09.2016 року набув право власності на земельну ділянку площею 2,8024 га, кадастровий номер :02:000:0297, яка розташована в адміністративних межах Ярошівської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, яка належала його матері ОСОБА_4Й.( а.с. 15-17).

За життя, мати позивача, 01.08.2011 року уклала договір з відповідачем про оренду належної їй вищезазначеної земельної ділянки строком на десять років, який набрав чинності з моменту підписання і державної реєстрації, яка відбулася 04.08.2011 року в управлінні земельних ресурсів Катеринопільського району за № 00479.

Право власності ОСОБА_1 на успадковану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 17).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 цього Кодексу визначений вичерпний перелік прав та обов'язків особи, які не входять до складу спадщини.

Положеннями ст. 32 Закону України «Про оренду землі», в реакції на час прийняття спадщини 10.02.2016 року, визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно пункту 36 договору оренди землі від 01.08.2011 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Таким чином, з прийняттям спадщини після смерті матері ОСОБА_1 перешли права та обовязки за спірним договором оренди земельної ділянки, та вказаний договір в силу його умов та приведених норм законодавства є обовязковим для виконання.

Пунктом 33 договору оренди землі від 01.08.2011 року визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однією із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.

Пунктом 35 цього договору встановлено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається лише за умови невиплати орендної плати.

Статтями 15, 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата на землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

ОСОБА_1 зверталася до відповідача із пропозицією зміни орендної плати на вищезазначені земельні ділянки чого не заперечує представник відповідача, однак умови запропоновані останнім, а саме підписання договору емфітевзису, його не влаштовують.

На підтвердження наданих суду заперечень проти позову щодо отримання ОСОБА_1 орендної плати, навіть у більшому розмірі ніж передбачено договором, відповідачем надано суду відомості про видачу орендної плати в грошовому та натуральному вигляді (а.с. 49- 79).

Згідно до п. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. .

Стаття 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами у справі, передбачає, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

З урахування наведеної норми суд приходить до висновку, що спірні договори оренди є чинними для сторін з 04.08.2011 року, тобто з дня їх державної реєстрації.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і встановлений строк відповідно до умов договору та вимогою закону.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Під час судового розгляду справи позивачем не було надано доказів одночасно усіх вказаних умов, за яких договори можуть бути розірвані на його вимогу у судовому порядку, чим не виконано вимоги ст. ст. 13, 81 ЦПК України, згідно яких на сторону покладається обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

В обґрунтування своїх вимог посилання позивача, як на умову для розірвання договорів оренди землі, а саме про зміну у державі економічної ситуації, значне збільшення цін та знецінення гривні, зміна курсу національної валюти, зміна грошової оцінки земельної ділянки, що передана в оренду, у звязку з чим має бути підвищена й орендна плата за земельні ділянки, але орендар відмовляється її підвищити є безпідставними, виходячи з наступного.

Посилання позивача, що в момент укладення Договору сторони виходили з того, що така зміна обставин, як знецінення грошової одиниці України, інфляція, зростання цін та погіршення економічної ситуації в Україні - не настане, не підтверджуються матеріалами справи, оскільки є загальновідомими обставинами, які не підлягають доведенню за ч. 3 ст. 82 ЦПК України, що кризові явища у економіці України мали місце і раніше, як до дати укладення Договору у 2011 році, так і після його реєстрації. Зокрема, є загальновідомими обставинами, що після фінансово-економічної кризи 2008-2009 років мали місце і різке знецінення грошової одиниці України, і різка інфляція, і значне зростання цін та погіршення економічної ситуації в Україні.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 19 липня 2018 року у справі № 910/17827/17.

Таким уклавши договори у 2011 році сторони фактично підтвердили, то такі негативні економічні явища на їх волевиявлення на погоджених у Договорі умовах не впливають, тобто, що і після наслідків фінансово-економічної кризи 2008-2009 років уклавши договори у 2011 році сторони вважали його умови прийнятними та вигідними для обох сторін, так як вирішили укласти договори без обговорення наслідків настання подібної кризи.

Враховуючи, що у економіці України час від часу мають місце кризові явища, у тому числі і значні як у 2008-2009 роках, то при всій обізнаності та обачливості, як позивач так і його мама допустити, що вони, якщо існували і раніше, то будуть мати місце і в майбутньому, тобто що і в майбутньому знову може мати місце і знецінення грошової одиниці України, і інфляція, і зростання цін та погіршення економічної ситуації в Україні.

При цьому, судом враховано, що відповідач також належить до суб'єктів господарювання, тому ті самі негативні явища в економіці України можуть мати вплив і на нього, як на суб'єкта господарювання.

Щодо того, що така зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона (Позивач) не міг усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від нього вимагалися, то суд зазначає, що такі явища, як знецінення грошової одиниці України, інфляція, зростання цін та погіршення економічної ситуації в Україні мали місце в України і до дати укладення Договору, відтак, позивач та його мама мали можливість та вибір їх як врахувати, так і не враховувати, тобто мали вибір або укласти договір оренди на визначених ним умовах, або на інших умовах, або з відповідачем, або з іншим орендарем, або не укладати узагалі, натомість будучи обізнаним з попередніми періодами у економіці України, у яких мали місце і кризові явища, позивач уклали Договір на визначених ним умовах та саме з відповідачем.

Також позивач не довів, яким чином виконання Договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б Позивача того, на що вони розраховували при укладенні договору, оскільки при укладенні Договору орендодавець розраховував на отримання орендної плати у встановленому Договором розмірі і строки, та виконання відповідачем інших покладених на нього Договором обов'язків, і позивачем не доведено, яким чином виконання відповідачем договірних обов'язків порушило б співвідношення майнових інтересів сторін Договору і позбавило б позивача того, на що він розраховувала при укладенні Договору.

Щодо того, що хто за умовами Договору несе ризики зміни обставин, то Договором цього не передбачено.

Згідно з Розділом спірного договору «Зміна умов договору і припинення його дії» Дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

-взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається (не допускається). Відповідно до Розділу договору «Орендна плата» розмір орендної плати переглядається один раз у рік у разі:

-зміни умов господарювання, передбачених договором;

-зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів тощо, у тому числі внаслідок інфляції;

-погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документально;

-в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що сторони досягли всіх істотних умов договору, позивач при підписанні спірного договору погодився з його умовами, а також договір оренди землі був підписаний, за життя, його мамою. При цьому не заперечували проти передання в оренду належних їм земельних ділянок, розміру орендної плати. Договори були підписані обома сторонами, та відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України є укладеними, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, застережень до договору не висловлювали, підпис ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на договорі свідчить про їх згоду на укладення договору саме на тих умовах, які зазначені в договорі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

При цьому у випадку коли сторона може в односторонньому порядку відмовитися від договору, якщо це передбачено договором, стороні не потрібно звертатися до суду для визнання правомірності такої відмови. Сам факт відмови призводить до припинення зобов'язання повністю або частково з моменту одержання іншою стороною повідомлення про відмову.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Судом встановлено, що одностороннє розірвання спірних договорів не можливе, що передбачено договорами, які були підписані сторонами без зауважень, укладаючи їх, сторони досягли згоди щодо їх істотних умов, зміст договору не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За умовами спірного договору, договір може бути припинено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, щодо наявності підстав для розірвання спірного договору позивачем суду не надано, а посилання позивача на відмову відповідача від збільшення орендної плати, то суд зауважує, що така обставина, як підстава для розірвання Договору за ст. 652 ЦК України, судом відхиляється, оскільки не доводить істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні Договору.

Відтак, враховуючи те, що позивачем не було доведено жодної з умов, одночасна наявність яких необхідна для розірвання договорів на вимогу заінтересованої сторони, які давали б суду підстави дійти висновку про розірвання договорів оренди землі, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог про розірвання спірних договорів, через відсутність підстав для їх розірвання, у звязку з чим права позивача не підлягають захисту у обраний ним спосіб.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як слід розподілити між сторонами судові витрати. В зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог позову не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати.

На підставі ст. ст. 525, 526, 638, 651, 652 ЦК України, керуючись ст. ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд , -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Хлібороб» про розірвання договорів оренди землі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий О.В.Кухаренко