Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 310/8955/17

провадження № 61-9266 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представники позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

представник відповідача - ОСОБА_5 ,

третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на постанову Запорізького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Полякова О. З., Крилової О. В., Кухаря С. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області,в якому, уточнивши позовні вимоги, просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 лютого 2017 року і до повноліття дитини.

Позовна заява мотивована тим, що з 15 березня 2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та мешкала разом з останнім у м. Осло (Королівство Норвегія). 20 грудня 2011 року шлюбні відносини з відповідачем припинилися. Від шлюбу сторони спору мають дитину - ОСОБА_6 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю та перебуває на її повному утриманні. Батько дитини, ведучи антисоціальний спосіб життя, неодноразово перебував у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння у присутності дитини, постійно влаштовував сварки, ухиляється від матеріального забезпечення свого сина та провокує нервові зриви у дитини.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 лютого 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 . закрито.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 22 листопада 2017 року позивачка разом з дитиною перетнула кордон Норвегії й виїхала до США, а через деякий час приїхали в Україну. Переміщення дитини до США і в Україну відбулось без згоди відповідача. 29 листопада 2017 року ОСОБА_4 повідомив Норвезькі правоохоронні органи про викрадення дитини, за цим фактом позивачку разом з малолітньою дитиною було оголошено у міжнародний розшук. ОСОБА_1 пред`явлено звинувачення у викраденні дитини. 03 жовтня 2018 року Директорат у справах дітей, молоді і сім`ї Норвегії на підставі заяви відповідача розпочав процедуру повернення дитини до Норвегії.

При відкритті провадження у справі суд не мав даних поліції Королівства Норвегії про те, що 22 листопада 2017 року позивачка разом з малолітньою дитиною перетнула кордон Королівства Норвегії без згоди відповідача. Таким чином, оскільки позивачка неправомірно перемістила дитину в Україну, відповідач, як батько дитини, який має право опіки, не погодився на таке переміщення, ця позовна заява подана до районного суду раніше одного року з моменту, коли відповідач дізнався про місцеперебування дитини, тому у суду не було правових підстав для відкриття провадження у справі. У Міністерстві юстиції України триває розгляд прохання про повернення дитини. Ураховуючи викладене, справа про позбавлення відповідача батьківських прав відноситься до юрисдикції судових органів Королівства Норвегії.

При цьому суд керувався пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, згідно з якою суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задоволена, судове рішення суду першої інстанції скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції, вказуючи про те, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, тобто судочинства, що визначається з урахуванням суб`єктного складу правовідносин, предмету спору та характеру спірних матеріальних правовідносин, зазначив про віднесення справи до судових органів Королівства Норвегія, тобто у розумінні територіальної підсудності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 310/8955/17 з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 липня 2019 року справу за зазначеними позовами призначено до розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2019 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року справу повернуто на розгляд Верховного Суду у складі відповідної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - мотивована тим, що позивачка неправомірно перемістила дитину в Україну, відповідач як батько дитини має право опіки та не погодився на таке переміщення. Крім того, позовна заява була подана до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області раніше одного року з моменту, коли відповідач дізнався про місцеперебування дитини. Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Доводи особи, яка подала відзив

У червні 2019 року ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_3 - подали відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана постанова апеляційного суду є законною і обґрунтованою, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на його законність не впливають. У справі розглядається спір у сімейних правовідносинах, тому вона підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перелік підстав для закриття провадження визначений статтею 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це закінчення розгляду справи без постановлення рішення по суті спору унаслідок виявлення обставин, за яких подальший розгляд спору в суді є неможливим або безцільним.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналіз зазначеного положення процесуального законодавства свідчить про те, що вимоги пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України застосовуються у випадку, коли після відкриття провадження у справі буде встановлено, що вона не належить до юрисдикції відповідного суду (непідвідомча суду).

Відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (частина перша статті 125 Конституції України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Апеляційний суд, встановивши фактичні обставини, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, тобто спір між сторонами виник з сімейних правовідносин, які підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що суд першої інстанції, вказуючи на те, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, тобто судочинства, що визначається з урахуванням суб`єктного складу правовідносин, предмету спору та характеру спірних матеріальних правовідносин, зазначив про віднесення справи до судових органів Королівства Норвегія, тобто у розумінні територіальної підсудності, чим порушив положення процесуального законодавства.

Посилання касаційної скарги на те, що позивачка неправомірно перемістила дитину в Україну, відповідач як батько дитини має право опіки та не погодився на переміщення дитини в іншу країну, не є предметом касаційного перегляду, не є предметом оскарженого судового рішення апеляційного суду.

Отже, доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

При новому розгляді справи суду слід звернути увагу і врахувати положення статті 16 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року, ратифікованої Законом України від 11 січня 2006 року № 3303-IV «Про приєднання України до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей».

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 16 квітня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець