П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року місто Маріуполь

справа № 242/2156/19

провадження № 22-ц/804/3225/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Єфремова О.В.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області у складі судді Владимирської І.М. від 13 вересня 2019 року,

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Просило суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості в загальному розмірі 123 993 грн 23 коп. за кредитним договором №б/н від 27.08.2008 року, яка складається з: 6 716,55 грн - заборгованість за кредитом, 117 276,68 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом з 27.08.2008 року по 29.01.2018 року, а також судовий збір у сумі 1 921 грн.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 13 вересня 2019 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 6 716 грн 55 коп., а також судовий збір у розмірі 104 грн 12 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилося АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та 01 листопада 2019 року засобами поштового зв`язку подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з порушенням норм процесуального та матеріального права, просило скасувати рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 вересня 2019 року в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків та задовольнити вимоги банку у цій частині, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, відмовивши у стягнення відсотків по кредиту, суд першої інстанції допустив грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та поставив від загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією, таке рішення наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти в банку.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 не скористалася.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій просила врахувати подані додаткові пояснення до апеляційної скарги та задовольнити її.

Відповідач ОСОБА_1 причини неявки в судове засідання апеляційному суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суми заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 6 716 грн 55 коп. не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Як встановлено судом і це вбачається з матеріалів справи, 27 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого, відповідач отримала кредит у розмірі 4 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.9,10).

Банком визначена заборгованість у позичальника станом на 31 січня 2019 року року в сумі 297 312,04 грн, з яких: 6 716,55 грн - заборгованість за кредитом; 285 565,04 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 5 030,45 грн - заборгованість за пенею та комісією.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що анкета-заява, яка підписана відповідачем, не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру процентів за користування кредитом та розміру неустойки, тому стягненню підлягає тільки тіло кредиту.

З такими висновками суду погодитись не можна з огляду на порушення норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 27 серпня 2008 року відповідач ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 10), де зазначена базова процента ставка 3% на місяць на залишок заборгованості, а також довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій передбачена базова процентна ставка на місяць 3% (36% річних) (а.с.9), і отримала кредит у розмірі 4 500,00 гривень.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідачки за договором № б/н від 27 серпня 2008 року станом на 31.01.2019 року становить 297 312,04 грн, з яких: 6 716,55 грн - заборгованість за кредитом; 285 565,04 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 5 030,45 грн - заборгованість за пенею та комісією, проте позивач просив суд стягнути з відповідача 6 716,55 грн - заборгованість за кредитом, 117 276,68 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом з 27.08.2008 року по 29.01.2018 року, а також судовий збір у сумі 1 921 грн.

Обставини щодо укладення кредитного договору та отримання кредитної картки відповідачем не заперечувались і не спростовувались, та підтверджуються паспортними даними, які ОСОБА_1 особисто засвідчувала при укладанні договору, випискою по картковому рахунку.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14 цс 14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що строк дії кредитного договору відповідає строку дії карти.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК», даних по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 протягом дії договору були отримані кредитні картки: 482743 - дата відкриття 27 серпня 2008 року, термін дії - червень 2009 року; 383631 - дата відкриття 15 липня 2009 року, термін дії - травень 2012 року; 503460 - дата відкриття 23 серпня 2012 року, термін дії - червень 2016 року; 188045 - дата відкриття 24 грудня 2013 року, термін дії - листопад 2016 року (а.с.90).

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що вона до липня 2015 року активно користувалася наданим банком кредитним лімітом з використанням зазначених кредитних карток (а.с.91-101).

Сторони не погоджували графік платежів, отже повну заборгованість за умовами кредитного договору відповідачка мала сплатити до 30 листопада 2016 року.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором в частині нарахування процентів вбачається, що проценти за користування кредитом відповідачу нараховувалися з часу укладання договору 27 серпня 2008 року, виходячи з процентної ставки 36,00% річних, яка була узгоджена з відповідачем в анкеті-заяві та в довідці про умови кредитування, що була підписана відповідачкою і на що суд першої інстанції не звернув уваги (а.с.9,10).

В подальшому банк неодноразово в односторонньому порядку змінював відсоткову ставку по кредиту.

Згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із ч.3 цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Частина 4 зазначеної статті передбачає, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17 боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Матеріали справи доказів належного повідомлення відповідача про підвищення відсоткової ставки не містять.

Таким чином наданий позивачем розрахунок заборгованості за процентами підлягає коригуванню та розрахунку, виходячи з відсоткової ставки 36% річних, яка була погоджена з відповідачем при укладанні кредитного договору.

Крім того, за змістом ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція викладена у пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц, по якій зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Оскільки строк дії кредитного договору, який укладений з відповідачем ОСОБА_1 , відповідає строку дії карти, тобто сплинув 30 листопада 2016 року, то з вказаного часу право позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Апеляційний суд враховує наданий в письмових поясненнях позивачем розрахунок процентів за користування кредитом з урахуванням 36% річних (3% щомісячних), що було узгоджено з відповідачем при укладенні договору, а саме: за період з 1 квітня 2014 року по 30 листопада 2016 року - 4 090,37 грн (6 716,55 грн?0,1%?609 днів прострочення); за час з 01 квітня 2015 року по 30 листопада 2016 року відповідачем сплачено в рахунок погашення заборгованості 519,55 грн, отже відсотки нараховані за узгодженою відсотковою ставкою 36% річних та несплачені відповідачем за період з 01 квітня 2015 року по 30 листопада 2016 року (в межах строку дії картки) складають 3 570,82 грн (4 090-519,55).

З урахуванням викладеного, з відповідача ОСОБА_1 належить стягнути на користь позивача нараховані за період з 01 квітня 2015 року по 30 листопада 2016 року відсотки за користування кредитом з урахуванням первісно встановленої відсоткової ставки 36% річних - 3 570,82 грн, а тому рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом та стягнення судового збору в розмірі 104,12 грн підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 3 570,82 грн .

Відповідно до ст. 382 ЦПК України апеляційний суд в постанові вирішує питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

При подачі позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплатив судовий збір в розмірі 1 921 грн та заявляв вимоги на загальну суму 123 993,23 грн. При подачі апеляційної скарги позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2 881,50 грн.

Вимоги банка підлягають задоволенню на загальну суму 10 287,37 грн, тобто на 8,3%.

Відповідно до положень ч 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належить стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції в розмірі 159,44 грн, та 239,16 грн у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, що складає загальну суму до стягнення 398,60 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Донецький апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 13 вересня 2019 року у частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за кредитним договором від 27 серпня 2008 року в сумі 117 276,68 грн та судового збору в розмірі 104,12 грн скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Гірник Донецької області, ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. № 50, ) суму заборгованості за процентами за користування кредитом станом на 30 листопада 2016 рокуу розмірі 3 570 (три тисячі п`ятсот сімдесят) гривень 82 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста ҐГірник Донецької області, ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. № 50, ) судовий збір у розмірі 398 (триста девяносто вісім) гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2019 року.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді С.А.Зайцева

Т.Б.Ткаченко