ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року

м. Черкаси

справа 691/255/19 провадження № 22-ц/821/721/19
категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.

секретаря: Анкудінова О. І.

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, у складі: головуючого судді Черненка В. О.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

25 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вона та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 07.03.2018. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею по АДРЕСА_1 . Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча спроможний це робити. Дитина знаходиться на її утриманні. При цьому, домовленість між ними про сплату аліментів на утримання дитини не досягнута. Офіційно відповідач в трудових відносинах не перебуває, проте працює на будівництві, має постійний дохід та є матеріально забезпеченим. Крім цього, відповідач має власний будинок та автомобіль, утриманців не має. Вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дочки у сумі 25% від середньої заробітної плати в Україні станом на 2019 рік, тобто від 10 500 грн., що складає 2 625 грн.

Окрім того, ОСОБА_1 вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Розмір аліментів на утримання дружини просила встановити 10% від 10 500 грн., тобто 1 050 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 625 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. Також, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дружини в твердій грошовій сумі у розмірі 1 050 грн., починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною трирічного віку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. 00 коп., щомісячно, до повноліття дочки, починаючи з 25.02.2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини в розмірі 500 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, починаючи з 25.02.2019 по 12.09.2021 (включно).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надання їй правничої допомоги у сумі 3 325 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за надання йому правничої допомоги у сумі 4 500 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 804 грн. 98 коп.

Іншу частину судового збору у розмірі 731 грн. 82 коп. компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині позовних вимог, відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на дитину мотивовано тим, що враховуючи мінімальний розмір аліментів на одну дитину, рівність батьків щодо утримання дитини та те, що позивач не надала суду будь-яких доказів розміру отриманих відповідачем доходів суд дійшов висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини в розмірі 1 500 грн.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, мотивоване тим, що ОСОБА_1 має право на утримання від ОСОБА_2 до досягнення їхньою дочкою ОСОБА_3 трирічного віку, проте врахувавши норми СК України, обставини справи, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд прийшов до висновку про їх стягнення в розмірі 500 грн. щомісячно.

Крім того, прийшовши до висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, на підставі поданих доказів, розподілив судові витрати пропорційно розміру їх задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 30.10.2019, ОСОБА_1 , вважаючи рішення таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме: стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 625 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з дня подачі позову.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1 050 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку, починаючи з дня подачі позову.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 5 000 грн.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою виклад обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги щодо середньомісячного розміру заробітної плати в Україні за 2019 рік. При цьому суд не врахував, що відповідач матеріально забезпечений, має постійний дохід, хоча офіційно не працевлаштований, та залишив поза увагою, що відповідачем не надано документального підтвердження свого ніби то скрутного матеріального становища.

Таким чином, на думку скаржника, суд першої інстанції неповно з`ясував вказані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Скаржник вказує, що щомісячний розмір аліментів 1 500 грн. на дитину та 500 грн. на дружину для даного регіону України є явно зменшеним, а стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу є несправедливим, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повне задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, вимоги, викладені в ній, не відповідають чинному законодавству, а рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 30.09.2019 винесене при повному з`ясуванні всіх обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2019 року залишити без змін.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 08 листопада 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 18 грудня 2019 року на 16:30 год. в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справ.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно копії Свідоцтва про реєстрацію шлюбу Серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 07.03.2018 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого Городищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 122 (а.с. 8).

Дочка ОСОБА_3 проживає з позивачем по АДРЕСА_1 , що стверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 24.01.2019 (а.с.6).

Відповідач проживає по АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Городищенської міської ради від 18.03.2019 № 872 (а.с. 23).

Згідно трудової книжки ОСОБА_2 16.05.2018 він звільнений з роботи у зв`язку з закінченням строку дії трудового договору (а.с.24, 25).

У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відомості щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 відсутні (а.с. 26).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду повністю відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що даний спір виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з підстав того, що останні перебувають у шлюбі з 07.03.2018, від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю по АДРЕСА_1 . Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, хоча, за твердженням позивача, спроможний це робити.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч. ч. 1 та 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із ст. ст. 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, яка регламентує способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Керуючись вищезазначеними нормами матеріального права, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, надані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень, матеріальне становище відповідача, інтереси дитини на утримання якої будуть стягуватися аліменти та правильно оцінивши зібрані у справі докази, врахувавши прожитковий мінімум на місяць для дітей відповідного віку до 6 років, який, на час винесення оскаржуваного рішення, становить 1 699 грн., згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 № 2629-VIII, рівність батьків щодо утримання дитини, суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку про стягнення аліментів у розмірі 1 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. ч. 2 та 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із того, що відповідач є працездатною особою молодого віку, а позивач має право на утримання від відповідача до досягнення їхньою донькою трирічного віку, оскільки доглядає за дитиною, та дійшов обґрунтованого висновку про їх стягнення у розмірі 500 грн.

В частині вирішення питання розподілу судових витрат, судове рішення також є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 137, 141 ЦПК України та принципу пропорційності розподілу в рівних частинах при частковому задоволенні позову.

Твердження ОСОБА_1 , про те, що судом залишено поза увагою виклад обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги щодо середньомісячного розміру середньомісячної заробітної плати в Україні за 2019 рік суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК) та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

За викладеного доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 більш матеріально забезпечений, має постійний дохід, хоча офіційно не працевлаштований, відхиляються колегією суддів як необґрунтовані та недоведені.

Судом першої інстанції в указаній частині враховано усі необхідні обставини справи та досліджено докази, надані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень, та обґрунтовано зазначено результати такого дослідження у мотивувальній частині свого рішення, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 30 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 18 грудня 2019 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко