Провадження № 2/522/3731/19
УХВАЛА

30 січня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.

за участю секретаря судового засідання Прусс О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Санаторій «Красні зорі» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», за участю третьої особи ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про повернення заборгованості по договорам поворотної фінансової допомоги та зустрічним позовом ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до ОСОБА_1, за участю третьої особи Дочірнього підприємства «Санаторій «Красні зорі» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про визнання недійсними договорів про надання поворотної фінансової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Санаторій «Красні зорі» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», за участю третьої особи ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про повернення заборгованості по договорам поворотної фінансової допомоги та зустрічним позовом ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до ОСОБА_1, за участю третьої особи Дочірнього підприємства «Санаторій «Красні зорі» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про визнання недійсними договорів про надання поворотної фінансової допомоги.

Провадження у справі відкрито 15 грудня 2016 року. Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи розгляд справи був відкладений з різних причин.

Так, в судове засідання 06 листопада 2018 року та 13 грудня 2018 року позивач та його представник не зявились.

В судове засідання 30 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 не зявився, що є черговою повторною не явкою позивача в судові засідання, про час, дату і місце яких було повідомлено належним чином.

Заяв про розгляд справи за відсутності позивача чи заяв про відкладення розгляду справи з огляду на поважність причин не можливості прибуття в судове засідання, позивачем не подавалось.

При цьому, представником ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» 30 січня 2019 року подано заяву про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду у звязку з повторною не явкою позивача в судове засідання, та повернення зустрічного позову ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» та сплаченого судового збору.

Принцип диспозитивності надаєтся кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

З системного аналізу п. 3 ч. ст. 257 ЦПК України та положень ст. 223 ЦПК України вбачається те, що законодавець безпосередньо пов'язує участь позивача в судових засіданнях з рухом судового процесу.

Неявка позивача, який приймав участь у розгляді справи в судових засіданнях є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки (див. наприклад рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

За ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов'язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст 43, 49 ЦПК України, але зобов'язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Позивачу направлялись судові повістки про виклик його до суду 06 листопада 2018, 13 грудня 2018 року та 30 січня 2019 року. Проте, повідомлення повернулись до суду без вручення з відміткою працівника пошти «за закінченням строку зберігання».

Також слід відмітити, що в Україні дії система публікації відомостей про час та місце розгляду справи в мережі Інтернет на сайті Судова влада і позивач має усі можливості з отримання інформації про розгляд його справи.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач з клопотанням, відповідно до п. 3 частини першої ст. 169 та п. 3 частини першої ст. 207 ЦПК України, про розгляд справи за його відсутності не звертався.

Згідно ч.3 ст. 169 та ст. 207 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, позивач повторно не зявився в судове засідання, що свідчить про зловживання процесуальними правами сторони по справі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобовязання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставити лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, аналіз викладених вище обставин, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення позивачем своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків, що виразились у відсутності інтересу до поданого до суду позову, що привело до затягування судового розгляду справи.

Враховуючи неодноразову та послідовну неявку позивача в судове засідання, а також вимоги ст.157 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи протягом розумного строку, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про відкликання позовної заяви.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи принцип диспозитивної судового розгляду цивільних справ та звернення представника позивача за зустрічним позовом до суду з заявою про повернення зустрічного позову до прийняття до провадження, суд вважає необхідним повернути зустрічну позовну заяву (вх. № 76897 від 20.07.2018).

Механізм повернення коштів регламентовано порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затвердженого наказом міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182 (далі Порядок).

Зокрема відповідно до абз 5 п. 5 Порядку, у разі повернення судового збору до органу Казначейства подається паперова копія електронного розрахункового документа, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Керуючись ст. ст. 44, 76, 77, 157, 169, 207, 208-210, 257 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст. 257 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Санаторій «Красні зорі» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», за участю третьої особи ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про повернення заборгованості по договорам поворотної фінансової допомоги залишити без розгляду.

Зустрічний позов ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до ОСОБА_1, за участю третьої особи Дочірнього підприємства «Санаторій «Красні зорі» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про визнання недійсними договорів про надання поворотної фінансової допомоги вважати неподаним та повернути.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, , місцезнаходження: вул.Черняховського, 6, м.Одеса повернути ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», ідентифікаційний код 02583780, місце знаходження: вул. Шота Руставелі, 39/41, м.Київ, 01033, сплачену суму судового збору в розмірі 6531 (шість тисяч пятсот тридцять одну) гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 942 та 17 липня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд міста Одеси протягом п'ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Чернявська

30.01.2019