Дата документу 11.12.2019 Справа № 320/8508/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/8508/18 Головуючий у 1 інстанції Бахаєм І.М.
Провадження № 22-ц/807/3671/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.,

за участю секретаря судового засідання Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", треті особи: Територіальний сервісний центр МВС № 2343, ОСОБА_2 , про скасування обтяження з майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ "ПриватБанк", треті особи: Територіальний сервісний центр МВС № 2343, ОСОБА_2 , про скасування обтяження з майна.

В обґрунтування позову зазначав, що він є власником автомобіля марки Рено-Преміум, д/н НОМЕР_1 , номер шасі - НОМЕР_2 , вантажний фургон білого кольору, 1999 року випуску.

На час придбання позивачем вказаного автомобіля, транспортний засіб не перебував у заставі і на нього не було покладено будь-яке обтяження, що підтверджувалось довідкою-рахунком зазначеної в особливих відмітках у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

При зверненні до територіального сервісного центру МВС № 2343 позивачем був отриманий витяг з обтяження рухомого майна, тип застава рухомого майна від 09.07.2007 року за № 5263928, обтяжувачем є ПАТ КБ ПриватБанк.

Позивач зазначає, що він ніколи не був боржником ПАТ КБ «Приватбанк» і на його майно не накладалось обтяження.

28 вересня 2018 року він отримав відповідь від ПАТ КБ «Приватбанк», в якому банк зазначив, що обтяження не знято в силу існуючої у ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, заставою за яким виступає авто, і у банку відсутні правові підстави для подачі заяви про видалення запису з Державного реєстру обтяжень.

Згідно витягу обтяження накладено 09 липня 2007 року, а автомобіль позивач придбав 16 жовтня 2010 року.

Отже, на момент придбання позивачем автомобіля, обтяження на нього накладено не було.

Вважає, що вказане обтяження на автомобіль зареєстрований помилково.

Просив суд скасувати приватне обтяження з рухомого майна - автомобіля марки Рено-Преміум, д/н НОМЕР_1 , номер шасі - НОМЕР_2 , вантажний фургон білого кольору, 1999 року випуску, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , накладеного на підставі Договору застави автотранспорту від 22.06.2007 року в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк». Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь судові витрати в сумі 20304,80 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 вересня 2019 року позов задоволено.

Скасовано приватне обтяження з рухомого майна - автомобіля марки Рено-Преміум, д/н НОМЕР_1 , вантажний фургон білого кольору, 1999 року випуску, номер шасі - НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим Мелітопольським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області від 16.10.2010 року, накладеного на підставі Договору застави автотранспорту від 22.06.2007 року в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 20304 грн. 80 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, АТ КБ «ПриватБанк» у своїй апеляційній скарзі просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Банк згоди на відчуження заставного майна не надавав та з цього приводу немає жодного доказу в матеріалах справи, на момент придбання спірного майна позивачем, останнє перебувало під обтяженням , що підтверджується витягом Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 5263928, а тому висновки суду, що спірний автомобіль не перебував у заставі та обтяження на нього накладено не було, не відповідають дійсним обставинам справи та діючому законодавству України.

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення і ухвалити нове.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове рішення у випадку неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 22.06.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є AT КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № EUR/V 095 відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 33 000,00 Євро на термін до 22.06.2011 р.

22.06.2007р. в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором AT КБ «ПрвиатБанк» і ОСОБА_2 уклали договір застави рухомого майна відповідно до якого ОСОБА_2 надав в заставу належне йому майно, а саме: ТЗ-автомобіль марки "Рено-Преміум", д/н НОМЕР_1 , номер шасі - НОМЕР_4 , вантажний фургон білого кольору, 1999 року випуску, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_5 , виданим 19.06.2007р. РЕВ 1-го MB ДАІ при УМВС України у Львівській області.

Договір застави автотранспорту посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В., якою було перевірено наявність правових підстав для передачі в заставу спірного майна ОСОБА_2

09 липня 2007 року обтяження про заставу було внесено в Державний реєстр обтяжень рухомого майна за № 5263928, що підтверджується витягом з обтяження рухомого майна, який міститься в матеріалах справи.

Таким чином, з 09.07.2007р. спірний автомобіль перебуває під обтяженням на підставі договору застави від 22.06.2007р. і AT КБ "ПриватБанк" має пріоритетне право на задоволення своїх вимог як Кредитора.

Відповідно до п. 17.7 Договору застави встановлено заборону на відчуження предмета застави без попередньої письмової згоди заставодержателя.

Положення даного пункту договору відповідає ч. 2 ст. 17 Закону України "Про заставу", якою визначено, що заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Згідно ч. 2 ст. 586 ЦК України Заставодавець має право відчужувати предмета застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншій особи.

Зазначена норма кореспондує з ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", відповідно до якої зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження.

З матеріалів справи вбачається, що AT КБ "ПРИВАТБАНК" згоди на відчуження заставного майна не надавав та з цього приводу немає жодного доказу в матеріалах справи, на момент придбання спірного майна ОСОБА_1

Заставне майно перебувало під обтяженням, що підтверджується витягом Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 5263928, а тому висновки суду, що спірний автомобіль не перебував у заставі та обтяження на нього накладено не було, не відповідають дійсним обставинам справи та діючому законодавству України.

В задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на довідку-рахунок, зазначену в особливих відмітках у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим Мелітопольським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області від 16.10.2010 року.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що вказана довідка-рахунок не є належним доказом в розумінні ст.77 ЦПК України, оскільки не містить інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Наявність або відсутність обтяження на рухомому майні встановлюється Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Всупереч вищенаведеному, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність обтяжень на спірному майні на момент його придбання ОСОБА_1 на підставі довідки-рахунку зазначеної в особливих відмітках у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим Мелітопольським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області від 16.10.2010 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обтяження рухомого майна позивача, внаслідок укладення попереднім його власником договорів кредиту та застави, є безпідставним, порушує його право на володіння, користування та розпорядження належним майном.

Проте колегія суддів не погоджується із зазначеним висновками суду у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

З матеріалів справи вбачається, що перешкодою для реалізації позивачем своїх прав є приватне обтяження - застава рухомого майна, яке виникло на підставі договору застави від 22 червня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПрвиатБанк» та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Правові наслідки реєстрації обтяження визначені у статті 12 вказаного Закону, зокрема, що реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Також, відповідно до ст. 28 Закону України "Про заставу" застава зокрема припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

З урахуванням встановлених обставин справи та аналізу вказаних положень закону, колегія суддів доходить висновку, що на письмову вимогу особи, права якої порушено внаслідок обтяження, до обтяжувача, тобто банку, запис про обтяження вилучається держателем або реєстратором з Державного реєстру після припинення такого обтяження, однак позивачем не надано доказів виконання боржником зобов`язань за кредитним договором та зверненням його із заявою про припинення обтяження.

Окрім того, ОСОБА_1 , який на даний час є власником автомобіля, що став предметом договору застави також має право на звернення із зазначеною вимогою перед банком, проте зазначене питання не порушував, доказів відмови банку від зняття обтяження з автомобіля суду не надав, а отже не скористався, наданим йому правом скасування запису про обтяження майна у Державному реєстрі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено факту порушення його прав збоку відповідача, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 підлягає скасуванню, із відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

За приписами ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню 1057 грн. в рахунок відшкодування судових витрат по справі за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 вересня 2019 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", треті особи: Територіальний сервісний центр МВС № 2343, ОСОБА_2 , про скасування обтяження з майна відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати в сумі 1 057 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді: