Справа № 461/7387/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/3440/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Курій Н.М., Мельничук О.Я.,

секретаря: Матяш С.І.

з участю: третьої особи - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та накладення заборони на відчуження квартири,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2016 року позивач Галицька районна адміністрація Львівської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та накладення заборони на відчуження квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що батьками неповнолітньої ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Мати дитини - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_4 малолітньою Надією опікуються та підтримують бабуся з дідусем. Самостійно займаються вихованням внучки, піклуються про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Дитина знаходиться на повному їхньому утриманні, для розвитку внучки вони докладають всіх зусиль та можливостей. До сьогодні батько у вихованні дитини участі не приймає. За цей весь час відповідач жодного разу не цікавився життям доньки, її успіхами, станом здоров`я також не цікавився, за які кошти вона живе та виховується. 03.11.2016 року комісією з питань захисту прав дитини Галицької районної адміністрації Львівської міської ради прийнято рішення рекомендувати Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 .. Зазначені вище факти позивач розцінює як ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Позивач просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини, накласти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 , співвласником якої є неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року в задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та накладення заборони на відчуження квартири - відмовлено.

Рішення суду оскаржила Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі зазначила, що рішення суду підлягає скасуванню. Стверджувала, що після смерті матері дитини ОСОБА_4 у 2006 році, відповідач повністю усунувся від виховання доньки та залишив її на виховання дідуся ОСОБА_5 та бабусі ОСОБА_1 . Дитина з 2006 року перебуває на повному утриманні бабусі та дідуся, батько жодного разу не відвідував навчальні заклади де навчається дитина, не цікавився її здоров`ям, проблемами, не відвідував батьківські збори, не займався її вихованням. З часу смерті матері навідувався до дитини лише раз або двічі на рік та вкрай рідко телефонував. Кошти, які надавав відповідач (квитанції містяться в матеріалах справи) є мізерними з розрахунку на 10 років на протязі яких дитина проживає з дідусем та бабусею. Дитина жодного разу не була у помешканні батька, не знайома з його сім`єю та братом. Суд не взяв до уваги всі ці обставини, а також висновок ОСОБА_6 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалюючи рішення, суд дійшов висновку, що зазначені обставини не можна розцінювати як факти свідомого нехтування батьком своїх обов`язків чим на думку апелянта грубо порушив вимоги постанови Пленуму ВСУ №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав». Зазначала, що судом безпідставно не врахована думка самої неповнолітньої дитини висловлена нею у порядку ст.171 СК України на засіданні комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_6 03.11.2016 року , яка відображена у витягу з протоколу про те, що вона не заперечує проти позбавлення батька батьківських прав, оскільки він протягом десяти років нею не цікавиться, а також її відношення до позову висловлене в судовому засіданні 21.12.2016 року. Крім цього, суд не врахував вимоги ст.152 СК України, де зазначено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом, дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Враховуючи наведене, просили рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 27.06.2017 року апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задоволено. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задоволено. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 02 жовтня 2019 року касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Львівської області від 27 червня 2017 року в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 скасовано. Рішення Галицького районного суду м. Львова 21 грудня 2016 року в частині відмови в позбавленні батьківських прав від 21 грудня 2016 року - залишено в силі. Рішення апеляційного суду Львівської області від 27 червня 2017 року в частині стягнення аліментів скасовано та в цій частині направлено справу на новий апеляційний розгляд. Рішення Галицького районного суду м. Львова 21 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 27 червня 2017 року в частині накладення заборони на відчуження квартири залишено без змін.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року переглядається лише в частині стягнення аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення третьої особи - ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення аліментів, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач добровільно надає кошти на утримання своєї дитини та відсутні докази щодо того, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Судом та матеріалами справи встановлено, що батьками ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. ( а.с.6).

Мати дитини ОСОБА_4 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01.03.2006 р.

Відповідно до довідки Ф-2 від 18.08.2016 року №3043 неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована разом з батьком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 , однак з 2006 року проживає разом з бабусею ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3 .

Так, відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, щомісячна сплата аліментів є способом задоволення потреб дитини, що виникають щодня та щомісяця, а тому збереження коштів для дитини на майбутнє, у тому числі шляхом укладання депозиту. не може вважатися належне забезпечення дитини.

Добровільна допомога дитині, шляхом надання певних коштів або добровільна сплата аліментів не позбавляє стягнення їх в судовому порядку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

При визначенні розміру аліментів суд керується тим, що в ОСОБА_3 відсутній стабільний і регулярний заробіток, враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, так і стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність утриманців.

Беручи до уваги всі наведені обставини, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, а саме 1109 гривень і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14.11.2016 р.

При цьому у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Також, згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2016 року в частині відмови у стягненні аліментів скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1109 (одна тисяча сто дев`ять) гривень щомісячно починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 14.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17.12.2019 року.

Головуючий : О.М.Ванівський

Судді: Н.М.Курій

О.Я.Мельничук