Ухвала

31 січня 2019 року

м. Київ

справа № 310/5063/16-ц

провадження № 61-941ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 28 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2018 року представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 28 листопада 2017 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIІІ від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 388 ЦПК України визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з підпунктом 14 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають чинності та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 325 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі - ЦПК 2004 року), касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення цього строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин передбачена також статтею 390 ЦПК України у чинній редакції.

Представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 звернувся з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що оскаржувану ухвалу апеляційного суду від 28 листопада 2017 року ним отримано 21 грудня 2017 року, в Єдиному державному реєстрі судових рішень вказана ухвала оприлюднена 11 грудня 2017 року. У грудні 2017 року ним було подано касаційну скаргу на вказані судові рішення, проте ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2018 року касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику. Копію ухвали від 06 березня 2018 року ним отримано лише 18 грудня 2018 року.

Європейський суд з прав людини зауважив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Як вбачається з матеріалів касаційного провадження, представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 28 грудня 2017 року подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 28 листопада 2017 року.

Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2018 року касаційну скаргу було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - заявнику слід було подати до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням підстав його пропуску та наданням відповідних доказів, а також - правильно зазначити в касаційній скарзі найменування суду, до якого подано скаргу, та встановлено строк для виправлення вказаних недоліків до 01 березня 2018 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, і роз'яснено заявнику про наслідки невиконання ухвали суду.

Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, зокрема ненадання доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.

Вказана ухвала від 06 березня 2018 року була направлена ОСОБА_1 рекомендованим листом від 14 березня 2018 року № 8367/0/222-18, однак повернулася до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

29 листопада 2018 року представником ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_2 до Верховного Суду подано засобами поштового зв'язку звернення про надання інформації про стан розгляду його касаційної скарги.

Листом Верховного Суду від 11 грудня 2018 року за вих. № 3149/0/208-18 адвокату ОСОБА_2 надано відповідь про стан розгляду його касаційної скарги.

Наведені підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки заявником ненадано належних та допустимих доказів того, що оскаржувану ухвалу апеляційного суду від 28 листопада 2017 року ним отримано саме 21 грудня 2017 року. Разом з тим, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала Верховного Суду від 06 березня 2018 року була зареєстрована в реєстрі 12 березня 2018 року, а оприлюднена - 13 березня 2018 року. Заявником не наведено, що саме перешкоджало йому та ОСОБА_1 протягом восьми місяців (з 13 березня 2018 року по 29 листопада 2018 року) ознайомитися з цією ухвалою в Єдиному державному реєстрі судових рішень і звернутися до суду з метою з'ясування стану розгляду касаційної скарги. Тому зазначені представником ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_2 причини пропуску строку на касаційне оскарження не зумовлені особливими і непереборними обставинами, а відтак не є поважними.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

У зв'язку з тим, що підстави пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення такого строку є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, - надати строк для звернення до суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів.

Керуючись статтями 185, 390, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 28 листопада 2017 року за клопотанням представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 неповажними.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 28 листопада 2017 року залишити без руху та надати строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для звернення до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук