КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: 759/5711/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Панченка М.М., Іванченка М.М.

при секретарі: Кемському В.В.,Масловській К.І.

за участю: представника позивача Корнієнко Л.В.

представників скаржника Сікач О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Сікача Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 липня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Святошинського районного суду міста Києва Бабич Н.Д.,

по цивільній справі № 759/5711/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чмирук Олександр Валерійович, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його сестра - ОСОБА_6 , після смерті якої залишилось спадкове майно: квартира АДРЕСА_1 . Яка на випадок своєї смерті 14 грудня 2015 року склала заповіт, відповідно до якого все майно, на яке вона матиме право за законом і що належатиме їй на день смерті, заповіла ОСОБА_4 . Про складення заповіту він не знав, крім того, з квітня 2018 року він фактично не мав можливості звернутися із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, оскільки на момент смерті спадкодавця він проживав та працював у США. Одразу після повернення до України, звернувся до приватного нотаріуса для відкриття спадкової справи. Однак, у вчиненні вказаної дії нотаріусом було відмовлено за закінченням шести місячного строку, встановленого законом. А тому, зважаючи на обставини справи, просив визначити додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 15 липня 2019 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_4 додатковий строк - 6 (шість) місяців, з часу набрання рішенням суду законної сили, для прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 (син ОСОБА_6 ) вказуючи, що оскаржуване рішення порушує його права як спадкоємця першої черги за законом після смерті матері подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить суд скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Посилаючись на те, що суд першої інстанції задовольнив вимогу позивача не взявши до уваги ту обставину, що позов пред`явлений до неналежних відповідачів. Оскільки саме він як син померлої отримав спадщину як спадкоємець першої черги за законом.

Висновки суду про поважність причин пропуску позивачем шестимісячного строку у зв`язку з тим, що він на момент складення заповіту ні на момент смерті заповідача не знав про існування вказаного заповіту не відповідають дійсності .

Також вказував що позивач був обізнаний про наявність в нього права на спадкування за заповітом квартири, що входить до складу спадщини. Заповідач ще за життя особисто передавала позивачеві оригінал заповіту, він був присутнім на похоронах ОСОБА_6 та приїздив в Україну після похорон тобто відвідував Україну під час своєї праці в США.

Представник позивача адвокат КорнієнкоЛ.В. надала до суду відзив на апеляційну скаргу в якому вказувала, що померла ОСОБА_6 за період свого життя визначилася з колом своїх спадкоємців та виразила свою волю щодо осіб які можуть успадкувати належне їй майно після її смерті. Відтак її син, скаржник по справі не входив до кола таких осіб. Тобто сама заповідач позбавила його права на спадкування з числа спадкоємців по закону. Відтак, оскільки скаржник не є спадкоємцем за заповітом то його права та інтереси даним рішенням жодним чином не порушено, а тому у останнього відсутні підстави для подання апеляційної скарги. Суд першої інстанції належно оцінив докази які є допустимими та достовірними.

У судовому засіданні представник позивача не визнала подану апеляційну скаргу, заперечувала проти її задоволення.

Представник скаржника підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Інші учасники справи про її розгляд повідомлялися в установленому законом порядку. У судове засіданні не з`явилися. Приватний нотаріус Чмирук О.В. подав заяву про можливий розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб що не з`явилися в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла 3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .(свідоцтвом про її смерть Серія НОМЕР_1 від 02.06.2018 року).

За життя, 14.12.2015 року ОСОБА_6 склала заповіт, за яким заповіла ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 все рухоме та нерухоме майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що вона матиме право за законом і що їй належатиме на день смерті, в тому числі грошові вклади. У разі його смерті до відкриття спадщини або не прийняття ним спадщини чи відмови від спадщини зазначене майно може бути успадковане ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вказаний заповіт було посвідчено державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори зареєстровано в реєстрі за №4-1572.

19 лютого 2019 року позивач звернувся до Приватного нотаріуса Чмирука О.В. з заявою про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_6 .

Відповідно до постанови Приватного нотаріуса Чмирук О.В. від 19 лютого 2019 року ОСОБА_4 було відмовлено у чиненні нотаріальної дії - відкритті спадкової справи після смерті ОСОБА_6 у зв`язку з неподанням у встановлений законодавством шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3 , який є спадкоємцем ОСОБА_6 першої черги за законом, звернувся до 9-ої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 30 серпня 2019 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яка залишилася після смерті матері ОСОБА_6 .

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що скаржник як єдина особа, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 , є заінтересованою особою в межах даного провадження, оскільки встановлення додаткового строку на прийняття спадщини іншому потенційному спадкоємцеві безумовно стосується прав та обов`язків скаржника.

Між тим, позивачем та судом першої інстанції в порушення норм чинного процесуального законодавства на час розгляду заяви про продовження строку для прийняття спадщини не було перевірено інформацію щодо наявності кола спадкоємців після смерті спадкодавця.

Задовольняючи вимоги позивача суд вказував на визнання поважними причин пропуску ОСОБА_4 строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 з урахуванням того, що з 15 квітня 2018 року позивач працював до 15 січня 2019 року у компанії ФрайтЛінк Експрес ЕЛ-ЕЛ-СІ, (Орландо, Штат Флоріда) на посаді далекобійника та за цей час не мав відпустки.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і для цього встановлений 6-ти місячний строк. Якщо строк пропущено з поважних причин, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання такої заяви.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України ), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_4 посилався на те, що йому не було відомо про наявність заповіту та, крім того, він постійно з 15 квітня 2018 року по 15 січня 2019 року проживав за кордоном, що позбавило його можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

У той же час за матеріалами справи вбачається, що 12.06.2018 року ОСОБА_4 звертався до Відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Святошинської РДА в м. Києві з заявою про зняття ОСОБА_6 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку зі смертю останньої (а.с. 177). Зазначаючи при цьому свою адресу станом на червень 2018 року - АДРЕСА_2 ( адреса місця реєстрації спадкодавця).

Також, 10 жовтня 2018 року позивач звертався до вказаного уповноваженого органу із заявою про реєстрацію власного місця проживання за зазначеною вище адресою (а.с. 179).

Зі змісту указаної заяви слідує, що ОСОБА_4 звертався до Відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Святошинської РДА в м. Києві особисто, особу ідентифіковано за паспортом громадянина України, відомості про представників відсутні.

Зазначене вище спростовує твердження позивача, про об`єктивну неможливість його звернення до нотаріальної контори з питань прийняття спадщини за заповітом у встановлений законом строк у зв`язку безперервним перебуванням у відрядженні за кордоном на території США до лютого 2019 року.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів вважає, що звертаючись до суду із позовом ОСОБА_4 не надав належних та допустимих доказів того, що йому не було відомо про наявність заповіту, а також доказів того, що його проживання за межами України було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивач не виконав свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.06.2018 року по справі № 592/9058/17-ц.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження у ході апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим рішення суду рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 376 ЦПК України про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог з зазначених вище підстав.

В порядку положень ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 1152,60 гривень.

Керуючись ст.ст.368, 372, 376, 381 -384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката Сікач Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 15 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким

ОСОБА_4 відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_5 , Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чмирук Олександр Валерійович, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 1152 грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 грудня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді