Дата документу 06.08.2019 Справа № 314/3581/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 314/3581/18 Головуючий у 1 інстанції Кіяшко В.О.
Провадження №22ц/807/2510/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Кулабуховій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агрофірма «Родіна» про стягнення орендної плати, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ПП «Агрофірма «Родіна» про стягнення орендної плати.

В обґрунтування позову зазначав, що він є власником земельної ділянки площею 5,3196 га, яка належить йому на праві власності згідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія та номер НОМЕР_1 , виданого 01.11.2011 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № НОМЕР_3. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 .

09 листопада 2011 року між ним та ПП «Агрофірма «Родіна» було укладено Договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08 травня 2014 року.

Згідно п. 9 вказаного Договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем «у формі та розмірі 3% від нормативної вартості у натуральній формі зерно 2,5т., соняшник 120 кг (або олії 33 кг), мука 100 кг, солома 1 мажара, оранка присадибних ділянок до 0,50 га». В п. 12 Договору встановлено, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної лати оформляється відповідними актами.

Проте, відповідач з 2015 року не здійснював оплати за вказаним договором оренди.

З огляду на це, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ПП «Агрофірма «Родіна» зерно пшениці 7,6 т. насіння соняшника 360 кг. Борошна 300 кг., а також пеню, розраховану ним на підставі п. 14 Договору оренди, в розмірі 20346,76 грн. за період з 01.01.2018 року по 15.07.2018 року.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 травня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи вбачається, та визнається позивачем, що за його заявою від 03.11.2014 року згідно видатного ордеру від 04.11.2014 року ОСОБА_1 отримав від ПП «Агрофірма «Родіна» 49500 грн. орендної плати за земельну ділянку за періоди з 2015 по 2023 роки включно.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення матеріального і процесуального права судом першої інстанції, просив скасувати рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 травня 2019 року, та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що отримання ним грошових коштів не є однозначним фактом того, що орендар виконав свої зобов`язання та умови договору. Так, пунктом 12 Договору оренди сторони встановили, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами, змін про порядок та форму розрахунків по сплаті за договором оренди сторони не вносили.

23 липня 2019 року на адресу апеляційного суду від представника ПП «Агрофірма «Родіна» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 . Вважають, що вона задоволенню не підлягає, оскільки мотиви та підстави, зазначені в скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Зазначали, що в п. 9 договору оренди від 09.11.2011 року зазначено: «Орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі»: -3 % від нормативної вартості, нижче меншим розміром шрифту іде тлумачення, (розмір орендної плати: грошової - у гривнях із зазначенням способів внесення); тобто це один вид виплати орендної плати за договором - грошовий; а в наступному рядку, іде інший вид виплати орендної плати - (натуральної) - перелік, кількість або частка продукції, одержуваної із земельної ділянки, якісні показники продукції, місце, умови, порядок, строки і місце надання послуг; що включає в себе: зерно 2,5 т., соняшник 120 кг (або олії 33 кг), мука 100 кг., солома 1 мажара, оранка присадибних ділянок 0,50 га). А отже, ОСОБА_1 помилково вважає, що орендна плата повинна виплачуватися і в грошовому і в натуральному виразі одночасно.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи та пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

З матеріалів справи, що ОСОБА_1 належить право власності на земельну ділянку на підставі розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації № 987 від 12.08.2010 р. площею 5,3196 га (а.с. 10, зворот).

09 листопада 2011 між ОСОБА_1 та ПП «Агрофірма «Родіна» укладений договір оренди вказаної земельної ділянки сільськогосподарського призначення, строком на 10 років (а.с. 7-9).

Договір зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 травня 2014 року (а.с. 12).

Згідно ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст. 2 зазначеного закону).

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір та умови орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Пунктом 9 Договору оренди землі сторони узгодили орендну плату за земельну ділянку. Так, у вказаному пункті зазначено: «Орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі 3 % від нормативної вартості натуральній формі зерно 2,5 т, соняшник 120 кг (або олії 33 кг) мука 100 кг, солома 1 мажара оранка присадибних ділянок до 0,50 га надається матеріальна допомога в разі смерті Орндодавця в сумі 500 грн.»

З заяви ОСОБА_1 на ім`я директора ПП «Агрофірма «Родіна» від 03.11.2014 року вбачається, що він звернувся з заявою, в якій просив видати йому в рахунок орендної плати за земельний пай за 2015-2023 роки гроші у розмірі 58235,31 грн. (п`ятдесят вісім тисяч двісті тридцять п`ять гривень 31 коп.) (а.с. 33).

З довідки ПП «Агрофірма Родіна» вбачається, що з суми 58235,31 грн. було утримано та перераховано прибутковий податок 8735,31 грн. (а.с. 35).

З копії видаткового касового ордеру від 04.11.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 в рахунок оренди за земельний пай за 2015-2023 р.р. включно отримав 49500 грн. (а.с. 34).

Згідно зі статтею 531 ЦК боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Законодавством про оренду землі не заборонено сплачувати орендну плату за земельну ділянку наперед за майбутні періоди. Із суті орендних зобов`язань така заборона також не випливає.

Отже, якщо договором оренди землі не встановлена така заборона, то сплата орендної плати наперед, якщо такої згоди досягли сторони, не порушує прав орендодавця та не суперечить нормам права.

Як встановлено судом, умовами договору оренди не передбачена заборона сплати орендарем орендної плати наперед за майбутні періоди.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав видатковий касовий ордер як належний доказ отримання ОСОБА_1 орендної плати за договором оренди землі, у зв`язку з чим прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо доводів скаржника відносно того, що на його думку, отримання ним грошових коштів не є однозначним фактом того, що орендар виконав свої зобов`язання та умови договору, оскільки ними встановлено що оплата здійснюється у натуральній формі, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Так, відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Справедливість та добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності.

Колегією суддів враховується те, що факт отримання грошових коштів позивачем визнається в повній мірі, натомість в матеріалах справи відсутні жодні пояснення ОСОБА_1 , на підставі чого ним ці кошти були отримані.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч 1. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою судового доказування є всебічне, повне, об`єктивне з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для правильного розгляду і вирішення справи. Обов`язок забезпечити в ході провадження повноту доказового матеріалу, що дозволяє встановити істину у справі в цивільному процесі, покладений на сторони, інших юридично заінтересованих у вирішенні справи осіб та суд.

У зазначеній нормі закріплюється головний елемент змагального початку цивільного процесу: кожній заінтересованій особі слід довести факти, які обґрунтовують її юридичну позицію.

Обов`язки сторін з доказування розподіляються таким чином: позивач повинен доказати факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач же повинен доказати ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Так, в матеріалах справи відсутні звернення ОСОБА_1 до ПП «Агрофірма «Родіна» щодо саме недоплати за договором оренди земельної ділянки, які б могли підтвердити його очікування щодо встановленої п. 9 Договору орендної оплати у розмірі 3% від нормативної вартості земельної ділянки та у натуральній формі.

Відповідачем доведено, що за 2011-2014 роки ОСОБА_1 отримував орендну плату за вказану земельну ділянку лише у натуральній формі, що підтверджується копіями з журналу відомостей про отримання продукції в рахунок оренди (а.с. 43-57).

Слід врахувати також, що договір земельної ділянки укладений в 2011 році, а до суду ОСОБА_1 звернувся у грудні 2018 року, що свідчить про його розуміння та згоду з встановленою орендної платою у формі 3% від нормативної вартості земельної ділянки або орендною платою у натуральній формі.

Вказане також узгоджується з поведінкою позивача щодо його бездіяльності протягом семи років з приводу несплати ПП «Агрофірма «Родіна» орендної плати саме у грошовій формі, а також непред`явлення відповідної вимоги про стягнення орендної плати за цей період.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду були доводи позивача стосовно несплати орендарем орендної плати підтверджені не були, а тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 травня 2019 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 12 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: