КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №759/3258/19
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 5 серпня 2019 року (суддя Миколаєць І.Ю.) у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановила:

у лютому 2019р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 2 квітня 2008р. у розмірі 16 225грн 84коп. та судових витрат.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору без номеру від 2 квітня 2008р. відповідач отримав кредит у розмірі 8 000грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач посилався на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач стверджував, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах кредитного ліміту, проте відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 13 січня 2019 року складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 274грн 75коп., за процентами за користування кредитом у розмірі 6 459грн 32коп., за пенею у сумі 8 242грн 92коп., а також штрафів у розмірі 500грн (фіксована частина) та 748грн 85коп. (процентна складова).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 5 серпня 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 2 квітня 2008р. у розмірі 274грн 75коп. та 1 921грн судового збору. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні з відповідача заборгованості по відсоткам та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказані позовні вимоги у повному обсязі, в іншій

частині залишити рішення суду без змін та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права в частині відмови у стягненні з боржника процентів за користування кредитом, неправомірне незастосування ч. 1 ст. 1048 ЦК України, оскільки основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за користування ними, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач не оспорював укладення кредитного договору, не довів відсутність заборгованості та не заперечував проти наявності між сторонами кредитних зобов`язань.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України зазначена апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 2 квітня 2008р. ОСОБА_1 підписав заяву, згідно якої отримав кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13 січня 2019р. у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 274грн 75коп., за процентами за користування кредитом у розмірі 6 459грн 32коп., за пенею у сумі 8 242грн 92коп., а також штрафів у розмірі 500грн (фіксована частина) та 748грн 85коп. (процентна складова).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів погодження з відповідачем всіх істотних умов кредитного договору, а відтак позивач має право тільки на повернення тієї суми, яка була отримана відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Частиною 1 статті 207 ЦК України, редакція якої діяла на момент укладення договору, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, розмір процентів, які повинен сплачувати позичальник за користування кредитом, та порядок повернення кредиту і сплати процентів.

З наданої позивачем суду першої інстанції заяви від 2 квітня 2008 року убачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк зобов`язався надати грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 1 000грн на платіжну карту зі сплатою відсотків у розмірі 36% із розрахунку 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту сторони визначили як строк дії картки.

Також у заяві визначено, що ОСОБА_1 повинен погашати заборгованість щомісячними платежами у розмірі 7% від заборгованості. Погашення заборгованості за кредитним лімітом може відбуватися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і списанням коштів банком з дебетової картки № НОМЕР_1 .

Як встановив суд першої інстанції, заява підписана ОСОБА_1 , отже він погодив вказані умови та взяв на себе зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що позивачем не надано суду доказів погодження між сторонами всіх істотних умов кредитного договору.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

За змістом ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017

року (справа 6-1374цс17).

Згідно частини першої статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною третьою статті 653 ЦК України в разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Отже, якщо сторони кредитного договору досягнули домовленості щодо всіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року № 6-2315цс16, від 30 листопада 2016 року № 6-82цс16.

Пунктом 1.1.3.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Заява, підписана ОСОБА_1 2 квітня 2008 року, не містить визначення способу надання йому банком виписки про стан картрахунку, а відтак, саме позивач повинен був довести, що позичальник був у спосіб, встановлений умовами договору, повідомлений про зміни процентних ставок за користування кредитним коштами.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з 1 січня 2016р. процентна ставка збільшена до 42% річних і остаточна заборгованість по процентам була розрахована, враховуючи змінену процентну ставку.

Разом з цим, позивачем не було надано суду доказів виконання умов договору та вимог закону про повідомлення відповідача про підвищення процентної ставки, а відтак позивач не мав правових підстав для нарахування процентів за підвищеними ставками, тому проценти підлягають нарахуванню виходячи з процентної ставки 36% річних, яка була погоджена сторонами.

Також колегія суддів вважає безпідставним включення банком до тіла кредиту заборгованість за процентами, штрафів та пені, так як це суперечить, як нормам матеріального права, які регулюють правовідносини сторін, так і умовам договору, який був укладений сторонами.

Відповідно до п. 2.1.1.12.2. Умов та Правил надання банківських послуг, за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 1 листопада 2016 року відповідач не мав заборгованості ні за кредитом, ні за процентами.

Станом на 30 листопада 2016 року, з урахуванням витрат відповідачем кредитних коштів, він мав заборгованість за наданим кредитом у розмірі 4 491грн 02коп., тому проценти за користування кредитом становлять 130грн 24коп. (4491,02х36х29(днів)/100/360).

14 грудня 2016 року відповідачем на погашення заборгованості було внесено 300грн, чим була погашена заборгованість по процентам, а залишок грошових коштів підлягав зарахуванню на погашення тіла кредиту (4491,02-169,76).

Крім того, з 14 по 17 грудня 2016р. витрати відповідача становили 295грн 77коп., тому станом на 31 грудня 2016р. заборгованість відповідача по кредиту стала складати 4617грн 03коп., заборгованість за процентами 138грн 52коп. (4617,03х36х30(днів)/100/360).

26 січня 2017 року відповідач вніс 4грн 34коп. на погашення заборгованості, тому заборгованість за процентами зменшилася та становила 134,18грн.

За період з 1 січня 2017 року по 31 січня 2017 року заборгованість відповідача становила: по кредиту 4 617грн 03коп., по процентам 138грн 51коп. (4617,03х36х30(днів)/100/360).

19 та 27 лютого 2017 року відповідачем на погашення заборгованості було внесено 224грн 18коп., тому заборгованість за процентами зменшилася та становила 48,51грн (272,69-224,18).

28 лютого 2017 року відповідач витратив 21грн, тому заборгованість відповідача по кредиту стала складати 4 638грн 03коп., по процентам 125грн 23коп. (4638,03х36х27(днів)/100/360), а загальна заборгованість по процентам становила 173грн 74коп.

У березні 2017 року відповідач вніс 247грн на погашення заборгованості, чим погасив заборгованість про процентам, а залишок грошових коштів підлягав зарахуванню на погашення тіла кредиту (4638,03-73,26). Крім того, 1 березня 2017р. відповідач витратив 18грн 68коп., тому станом на 31 березня 2017 року заборгованість відповідача становила: по кредиту 4 583грн 45коп., по процентам 137грн 50коп. (4583,45х36х30(днів)/100/360).

1, 8, 9 та 26 квітня 2017 року відповідачем на погашення заборгованості було внесено загалом 302грн 20коп., тому заборгованість відповідача по кредиту стала складати 4 418грн 75коп., заборгованість по відсоткам була відсутня.

Станом на 30 квітня 2017 року розмір нарахованих процентів складав 128грн 14коп. (4418,75х36х29(днів)/100/360).

17, 29, 30 травня 2017 року відповідач вніс 174грн 57коп., чим погасив заборгованість про процентам, а залишок грошових коштів підлягав зарахуванню на погашення тіла кредиту (4418,75-46,43), тому станом на 31 травня 2017 року заборгованість за тілом кредиту становила 4 372грн 32коп.

З 1 травня 2017 року по 31 травня 2017 року розмір процентів становив 131грн 17коп. (4372,32х36х30(днів)/100/360).

За період з 1 червня 2017 року по 31 серпня 2017 року заборгованість відповідача становила: по кредиту 4 372грн 32коп., по процентам 397,88грн (4372,32х36х91(день)/100/360).

27 вересня 2017 року відповідач вніс 400грн на погашення заборгованості, чим погасив заборгованість про процентам, а залишок грошових коштів підлягав зарахуванню на погашення тіла кредиту (4372,32-2,12), тому станом на 30 вересня 2017 року заборгованість за тілом кредиту становила 4 370,2грн.

За період з 1 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року розмір нарахованих процентів становив 126грн 74коп. (4370,2х36х29(днів)/100/360).

17 жовтня 2017 року відповідач вніс 61грн 33коп. на погашення заборгованості, отже, заборгованість за процентами зменшилася та становила 65,41грн.

За період з 1 жовтня 2017 року по 31 жовтня 2017 року заборгованість відповідача становила: по кредиту 4 370,2грн, по процентам 131,11грн (4370,2х36х30(днів)/100/360), а загальна заборгованість по процентам становила 196грн 52коп.

3 та 26 листопада 2017 року відповідачем на погашення заборгованості було внесено 1238,49грн та 38,03грн відповідно, а всього 1 276грн 50коп., тому заборгованість відповідача по кредиту стала складати 3 290грн 22коп., а заборгованість по відсоткам була відсутня.

За період з 1 листопада 2017 року по 30 листопада 2017 року розмір процентів становив 95грн 42коп. (3290,22х36х29(днів)/100/360)

У грудні 2017 року відповідач вніс 319,58грн, чим погасив заборгованість про процентам, а залишок грошових коштів підлягав зарахуванню на погашення тіла кредиту (3290,22-224,16), тому станом на 31 грудня 2017 року заборгованість за тілом кредиту становила 3 066,06грн.

З 1 грудня 2017 року по 31 грудня 2017 року розмір нарахованих процентів за користування кредитом становив 91грн 98коп. (3066,06х36х30(днів)/100/360).

У січні 2018 року відповідачем на погашення заборгованості було внесено загалом 80грн 53коп., отже, заборгованість за процентами зменшилася та становила 11,45грн.

За період з 1 січня 2018 року по 31 січня 2018 року заборгованість відповідача становила: по кредиту 3 066,06грн, по процентам 91,98грн (3066,06х36х30(днів)/100/360), а загальна заборгованість по процентам стала складати 103,43грн.

З 1 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року розмір нарахованих процентів за користування кредитом становив 82грн 78коп. (3066,06х36х27(днів)/100/360).

З урахуванням внесення відповідачем 27 березня 2018 року на погашення заборгованості 886грн 47коп., заборгованість відповідача по кредиту стала складати 2 879грн 85коп.,по процентам заборгованість відсутня.

З 1 березня 2018 року по 31 березня 2018 року розмір нарахованих процентів за користування кредитом становив 86грн 40коп. (2879,85х36х30(днів)/100/360).

23 квітня 2018 року відповідач вніс 50грн на погашення заборгованості, отже, заборгованість за процентами зменшилася та становила 36,40грн.

За період з 1 квітня 2018 року по 31 травня 2018 року розмір нарахованих процентів становив 172грн 80коп. (2879,85х36х60(днів)/100/360), а загальна заборгованість по процентам стала складати 209грн 20коп.

1 та 9 червня 2018 року відповідачем на погашення заборгованості було внесено 125грн, тому заборгованість за процентами зменшилася та стала складати 84грн 20коп.

З 1 червня 2018 року по 30 листопада 2018 року розмір процентів становив 527грн 41коп. (2879,85х36х182(дня)/100/360), а загальна заборгованість по процентам стала складати 611грн 61коп.

1 грудня 2018 року відповідач вніс 100грн на погашення заборгованості, отже, заборгованість за процентами зменшилася та стала складати 511,61грн.

З 1 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року розмір нарахованих процентів становив 86грн 40коп. (2879,85х36х30(днів)/100/360).

З урахуванням внесення відповідачем 1 січня 2019 року на погашення заборгованості 100грн, заборгованість за процентами зменшилася до 498грн 01коп.

За період з 1 січня 2019 року по 13 січня 2019 року (відповідно до позовних вимог) розмір нарахованих процентів становить 34грн 56коп. (2879,85х36х12(днів)/100/360).

Таким чином, станом на 13 січня 2019 року заборгованість відповідача перед позивачем становить за тілом кредиту 2 879грн 85коп. та за процентами 532грн 57коп., а

всього 3 412грн 42коп.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 274грн 75коп., суд першої інстанції вказані позовні вимоги задовольнив, і позивач рішення суду в цій частині не оскаржує, тому колегія суддів не вбачає підстав для перегляду рішення суду в цій частині.

Разом з цим, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що у заяві про надання банківських послуг від 2 квітня 2008 року, яка підписана ОСОБА_1 , сторони визначили розмір процентів за користування кредитом та порядок погашення кредитної заборгованості, а відтак рішення суду про відмову у стягненні з відповідача процентів за користування кредитом не ґрунтується на нормах матеріального права і не відповідає наданим позивачем доказам.

Позивачем не оскаржується рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені та штрафів, тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги (8,25%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за її подання у розмірі 237грн 72коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом не надана оцінка наявним у матеріалах справи доказам, неправильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 5 серпня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який проживає у АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі

підприємств і організацій України 14360570, яке знаходиться у м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, заборгованість за процентами у сумі 532грн 57коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 237грн 72коп., а всього 770грн 29коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк