справа № 208/7302/18
№ провадження 2-з/208/8/19
УХВАЛА

04 лютого 2019 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

за участю секретаря Грищенко О.Л.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Камянської міської ради Дніпропетровської області про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться цивільна справа за позовом Камянської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_3, ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю, Управління містобудування та архітектури Камянської міської ради, Приватний нотаріус Камянського міського нотаріального округу ОСОБА_4 «Про визнання договорів купівлі-продажу недійсними», у якому позивач просить суд:

1) визнати недійсним укладений 24.10.2017р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу комплексу багатофункціональних нежитлових будівель, розташованих за адресою: м.Камянське, вул. Лісопильна, 8Б, із застосуванням наслідків недійсності вказаного договору;

2) визнати недійсним укладений 24.10.2017р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель, розташованих за адресою: м.Камянське, вул. Лісопильна, 8Б, із застосуванням наслідків недійсності вказаного договору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.09.2018р. скасовано ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.07.2017р. про затвердження мирової угоди, якою визнано право власності за ОСОБА_3 на комплекс багатофункціональних нежитлових будівель, розташованих за адресою: м.Камянське, вул. Лісопильна, 8Б, та земельну ділянку за адресою м.Камянське, вул. Лісопильна, 8Б. Враховуючи, що судом скасовано правову підставу набуття відповідачем ОСОБА_3 права власності на вищевказані обєкти нерухомого майна, позивач вважає порушеними права територіальної громади міста Камянське, та, на підставі ст.ст.203, 215, 236, 321, 328, 375, 376, 377 ЦК України, вважає необхідним звернутись до суду за їх захистом.

26.12.2018р. позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення вищевказаного позову, у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме заборонити будь-яким субєктам державної реєстрації прав вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо вищевказаних обєктів нерухомого майна до розгляду справи по суті.

В обґрунтування необхідності забезпечення вищевказаного позову, позивач посилається на можливе вчинення відповідачами дій, направлених на відчуження спірного майна.

В судове засідання представник позивача не зявився, про час і місце розгляду заяви був повідомлений у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 заперечував проти задоволення даної заяви, посилаючись на її необгрутованість і безпідставність, та на обставини, зазначені відповідачем у письмових запереченнях.

Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.3, 4 ст.153 ЦПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для зясування питань, повязаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Згідно ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз'яснень, наданих у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, вищевказані норми ЦПК України, зокрема ст.149 ЦПК України визначає певні умови, за наявності яких суд має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

При розгляді судом даної заяви, суд встановив, що, матеріали вказаної заяви не містять у собі відомостей, та, відповідних їм письмових доказів, зі змісту яких можливо встановити, що, на час вирішення питання щодо вжиття заходу забезпечення позову, між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому, згідно ч.3, 4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, дослідивши матеріали вищевказаної заяви, суд дійшов висновку, що, вказана заява є необґрунтованою, оскільки не містить у собі підтверджених відповідними доказами відомостей, з яких можливо встановити, що, невжиття зазначеного позивачем заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи вищевикладене, та, приймаючи до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із безпідставним застосуванням відповідних заходів, суд,керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Камянської міської ради Дніпропетровської області про забезпечення позову Камянської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_3, ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю, Управління містобудування та архітектури Камянської міської ради, Приватний нотаріус Камянського міського нотаріального округу ОСОБА_4 «Про визнання договорів купівлі-продажу недійсними» відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Нельга Д. В.