Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 207/4524/18

провадження № 61-12963св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В.С., Ігнатенка В.М., Стрільчука В. А., Тітова М.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Приватне підприємство «Світлана-2000»,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги - ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніка-97»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка-97» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року, у складі суддів: Куценко Т.Р., Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Світлана-2000» (далі - ПП «Світлана-2000») про стягнення заборгованості за договором позики.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що за договором позики від 26 січня 2017 року вона передала ОСОБА_2 в борг грошові кошти в сумі 780 000,00 грн, які остання зобов`язалася повернути до 30 листопада 2018 року. У забезпечення договору позики, між нею та ПП «Світлана-2000» було укладено 26 січня 2017 року договір поруки.

Посилаючись на невиконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми позики, ОСОБА_1 просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПП «Світлана-2000» суму боргу в розмірі 780 000,00 грн.

Одночасно з позовом, ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, яку ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 грудня 2018 року задоволено. Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано за ПП «Світлана-2000», а саме на будівлю кафе загальною площею 148,60 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1 , та заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчинення будь-яких дій щодо цього майна, у тому числі його відчуження та реалізацію.

Ухвалами Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 січня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніка-97» (далі - ТОВ «Ніка-97»), та в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 , прийнято до провадження її позовну заяву до ОСОБА_1 , ПП «Світлана-2000», третя особа ОСОБА_2 , про визнання договору поруки недійсним й об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПП «Світлана-2000» про стягнення заборгованості за договором позики.

29 січня 2019 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про заміну заходу забезпечення позову, у якій просила замінити захід забезпечення позову, встановлений ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 грудня 2018 року, посилаючись на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути задоволені за рахунок майна, на яке накладено арешт у виконавчому провадженні і за рахунок якого мають бути задоволені її вимоги у виконавчому провадженні, оскільки вона є кредитором ПП «Світлана-2000» на суму 4 343 500 грн, згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2017 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року у складі головуючого судді Юрченко І.М. заяву ОСОБА_3 задоволено.

Замінено захід забезпечення позову, встановлений ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 грудня 2018 року, іншим заходом забезпечення позову, шляхом заборони ПП «Світлана-2000» здійснювати будь-які дії щодо реалізації та відчуження у будь-якій спосіб об`єкта нерухомості - автостоянки, що розташована по АДРЕСА_2 та об`єкта нерухомості - приміщення кафе, як розташоване по АДРЕСА_3.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вжитими заходами забезпечення позову порушуються інтереси третьої особи ОСОБА_3 , що може призвести до безпідставної заборони користування майном та передачу його іншим особам, що є обмеженням права власності.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну заходів забезпечення позову відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відсутні підстави для заміни способу забезпечення позову за заявою ОСОБА_3 , оскільки вона не є учасником даної справи. Крім того, на сьогоднішній день ОСОБА_3 є власником нерухомого майна, на яке в порядку забезпечення позову накладено арешт, а саме будівлі кафе загальною площею 148,60 кв.м, розташованого по АДРЕСА_1 , яке передано стягувачу ОСОБА_3 через те, що не відбулися торги, й 04 лютого 2019 року їй видано свідоцтво про право власності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У липні 2019 року ОСОБА_3 та ТОВ «Ніка-97» подали до Верховного Суду касаційні скарги, у яких, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять постанову апеляційного суду скасувати і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційні скарги мотивовані тим, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_3 була залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги й відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України є учасником даної справи, й може скористатися передбаченим частиною першою статті 156 ЦПК України правом на подання клопотання про заміну способу забезпечення позову, яким порушуються її права щодо спірного нерухомого майна, за рахунок якого задоволені її вимоги кредитора.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

У поданих 27 серпня 2019 року та 24 вересня 2019 року відзивах, ОСОБА_1 просить залишити касаційні скарги ОСОБА_3 та ТОВ «Ніка-97» без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду без змін, посилаючись на те, що оскаржувана постанова суду відповідає вимогам закону, а викладені у касаційних скаргах доводи безпідставні.

Крім того, у діях ОСОБА_3 та ПП «Світлана-2000» наявна змова спрямована на позбавлення позивача реальної можливості виконання позитивно прийнятого за результатами розгляду судового рішення.

Вжиті заходи забезпечення позову за заявою позивача відповідають природі та умовам договору поруки, й забезпечують виконання відповідачами зобов`язань щодо повернення суми позики. Оскаржуване рішення суду не впливає на права і обов`язки та не зачіпає інтереси ТОВ «Ніка-97», яке не є учасником справи про заміну заходу забезпечення позову, а відтак касаційна скарга товариства фактично подана в інтересах ОСОБА_3 , при цьому жодного документу, який би надавав повноваження ТОВ «Ніка-97» представляти інтереси ОСОБА_3 не надано.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 , а ухвалою від 22 серпня 2019 року - за касаційною скаргою ТОВ «Ніка-97», матеріали цієї справи витребувано із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частинами першою, другою та третьою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що у грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ПП «Світлана-2000» про солідарне стягнення суми заборгованості за договором позики.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 грудня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано за ПП «Світлана-2000», а саме на будівлю кафе загальною площею 148, 60 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1 , та заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчинення будь-яких дій щодо цього майна, у тому числі його відчуження та реалізацію.

29 січня 2019 року ОСОБА_3 , яку ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 січня 2019 року залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, , подала до суду заяву про заміну заходу забезпечення позову, у якій просила замінити захід забезпечення позову, встановлений ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 грудня 2018 року, посилаючись на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути задоволені за рахунок майна, на яке накладено арешт у виконавчому провадженні і за рахунок якого мають бути задоволені її вимоги у виконавчому провадженні, оскільки вона є кредитором ПП «Світлана-2000» на суму 4 343 500 грн, згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2017 року.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року вказану заяву ОСОБА_3 задоволено. Та замінено захід забезпечення позову, встановлений ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 грудня 2018 року, іншим заходом забезпечення позову, шляхом заборони ПП «Світлана-2000» здійснювати будь-які дії щодо реалізації та відчуження у будь-якій спосіб об`єкта нерухомості - автостоянки, що розташована по АДРЕСА_2 та об`єкта нерухомості - приміщення кафе, як розташоване по АДРЕСА_3.

З постанови державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, Петрова О.В. від 03 січня 2019 року вбачається, що у ході примусового виконання виконавчого листа № 173/614/16-ц від 26 червня 2017 року, виданого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ПП «Світлана-2000» на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 4 343 500 грн звернуто стягнення на нерухоме майно ПП «Світлана-2000», а саме будівлю кафе загальною площею 148, 60 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1 , шляхом передачі його на реалізацію, проте згідно протоколів електронних торгів вони тричі не відбулися, у зв`язку з чим вказане майно передано стягувачу ОСОБА_3 у рахунок погашення заборгованості.

04 лютого 2019 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме будівлю кафе загальною площею 148, 60 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1 , посвідчене приватним нотаріусом Кам`янського нотаріального округу, реєстровий № 108.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 42 ЦПК України встановлено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно із частиною першою статті 149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною першою статті 156 ЦПК Українипередбачено, що за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Встановлено, що на час розгляду заяви ОСОБА_3 про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, на спірне нерухоме майно було звернуто стягнення шляхом передання його на реалізацію з метою погашення заборгованості перед ОСОБА_3 , в подальшому через не проведення електронних торгів таке майно передано у власність стягувачу. Отже на теперішній час відповідач ПП «Світлана-2000» не є власником майна, на яке ухвалою суду було накладено арешт з метою забезпечення позову.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обставини справи та наявний баланс інтересів учасників спору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_3 , яка в силу вимог частини першої статті 42 ЦПК України є учасником справи, про заміну заходу забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Апеляційний суд не врахував наведених положень законодавства та обставин справи, унаслідок чого скасував судове рішення, яке відповідає закону, безпідставно пославшись на те, що ОСОБА_3 , не є учасником справи, є власницею спірного майна.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Враховуючи наведене суд касаційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції були належним чином оцінені подані сторонами докази, вірно встановлені обставини справи та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а апеляційний суд помилково скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Згідно статті 413 ЦПК Українисуд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За таких обставин ухвалене судом апеляційної інстанції судове рішення не можна вважати законним та обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню із залишенням в силі ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скаргиОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка-97» задовольнити.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2019 року скасувати.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов