Провадження № 22-ц/801/2526/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 рокуСправа № 127/21251/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , заінтересовані особи - Центральний відділ державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Макушинський Ю.І., на дії та рішення державного виконавця,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Вавшко Валерієм Станіславовичем, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області, постановлену у цій справі 07 листопада 2019 року у м. Вінниці суддею цього суду Ан О. В.,

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції зі скаргою на дії та рішення державного виконавця, підписаною адвокатом Вавшко В. С., який зазначив, що його повноваження на представництво скаржника знаходяться в матеріалах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітніх дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на малолітню дитину.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця повернуто заявнику.

Не погодившись із ухвалою про повернення скарги, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу про повернення заяви розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

Повертаючи скаргу на дії та рішення державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що вказана скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, оскільки в матеріалах справи за скаргою ОСОБА_1 відсутні документи, що б підтверджували право адвоката Вавшка В.С. на підписання та подання до суду заяв від її імені та в її інтересах, а матеріали цивільної справи № 127/21251/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітніх дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на малолітню дитину 07 листопада 2019 року направлені до Вінницького апеляційного суду, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості їх дослідити та перевірити повноваження адвоката.

Із такими висновками суду не можна погодитись, оскільки суд дійшов їх із порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

Статтями 175, 177 ЦПК України визначено вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, а відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», таким вимогам повинна відповідати також і скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Частиною 1 ст. 185 ЦПК України передбачено. що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано (п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України).

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши відсутність документів, що підтверджують повноваження представника, не врахував, що положення п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України підлягають до застосування в разі, якщо скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено, проте місцевим судом не встановлено чи відноситься адвокат Вавшко В. С. до такої категорії осіб. Водночас, встановивши, що скарга подана без додержання вимог, викладених у ст. 177 ЦПК України, місцевому суду слід було залишити вказану заяву без руху для усунення недоліків, а саме надання відповідних документів, передбачених ч. 7 ст. 177 ЦПК України на підтвердження повноважень адвоката Вавшка В. С.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для застосування положень п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України та повернув скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця, підписану адвокатом Вавшко В. С. з формальних підстав.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Також Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Враховуючи, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до постановлення помилкової ухвали про повернення скарги на дії та рішення державного виконавця, ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2019 року залишатись у законній силі не може та підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням вказаної скарги до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 379, 382 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Вавшко Валерієм Станіславовичем, задовольнити, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2019 року скасувати, матеріали скарги на дії та рішення державного виконавця направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Текст постанови виготовлено 19 грудня 2019 року.