ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 335/4582/18 Головуючий у 1 інстанції Ходько В.М.
Провадження №22ц/807/2690/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Кулабуховій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , якій на час смерті на праві власності належали 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

За свого життя ОСОБА_3 заповіту не склала, а позивач на час відкриття спадщини зі спадкодавцем не проживала, а отже повинна була звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не пізніше 20 листопада 2018 року.

Проте, з 05 серпня 2018 року по 29 серпня 2018 року вона проходила лікування в стаціонарі КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради з діагнозом негоспітальна пневмонія III групи, клас ризику III, а після цього, її малолітній син проходив лікування в стаціонарі КУ «Обласна інфекційна лікарня» Запорізької обласної ради з 28 жовтня 2018 року по 01 листопада 2018 року із діагнозом «Гостра кишкова інфекція не уточнена середньої тяжкості». Крім цього, ОСОБА_1 зазначала, що має й другу малолітню дитину, яка ще не досягла трирічного віку та потребує постійного догляду.

Посилаючись на вищезазначене, з урахуванням того, що строк позивачем пропущено не суттєво, просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 тривалістю два місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на незаконність та необґрунтованість рішення, просила його скасувати, та постановити нове, яким задовольнити її позов.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржниця зазначила, що судом не надано правової оцінки заяві ОСОБА_2 про визнання позову, яка є іншим спадкоємцем. Отримання постанови про відмову у прийнятті спадщини не є обов`язковою підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Щодо поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини суд обмежився неконкретизованими та загальними фразами, що свідчить про неповноту з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

05 серпня 2019 року від Запорізької міської ради на адресу апеляційного суду надійшла заява з проханням справу розглядати за відсутністю представника Запорізької міської ради, та ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України (а.с. 107-108).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи та пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що зі змісту доказів наданих позивачем в обґрунтування своїх вимог, неможливо встановити коло спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , наявність або відсутність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту, заяви позивача про відмову від прийняття спадщини, інших обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, тобто позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх вимог.

Слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 81 ЦПК України - у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Щодо визнання поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, у рішенні зазначено, що позивач мала можливість реалізовувати своє право, зокрема, шляхом запрошення нотаріуса додому для особистого написання заяви, або надісланням заяви поштою.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 Запорізьким міським ВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області (а.с.27).

Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на 2/3 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яке належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва № 2016 про право власності на квартиру від 02.10.1997, свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.07.2009 і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23645316 від 21.08.2009 (а.с.34-35, 37-38).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від Третьої Запорізької державної нотаріальної контори було витребувано відомості про наявність в спадковому реєстрі інформації про відкриття спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 64).

Від Третьої Запорізької державної нотаріальної контори на вищезазначену ухвалу надано повідомлення про надання інформації, в якому зазначено, що після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 спадкова справа Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою не заводилась (а.с. 73).

Зазначена інформація свідчить про те, що до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори будь-які особи із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не звертались та спадкова справа за нею не заводилась.

З довідки про склад сім`ї вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є доньками померлоїОСОБА_3 (а.с. 37).

Також в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 про визнання позовних вимог (а.с. 61).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які вказують на поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно Цивільного Кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року по справі № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги (свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 03.07.1974 року, а.с. 13).

Встановлено також, що вонане звернулась своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, тривала хвороба спадкоємця є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини колегія суддів враховує прецедентну практику Європейського Суду з прав людини.

Крім того, втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція), що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року.

Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції належним чином не перевірив доводів позивача про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини та не надав належної правової оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи.

Згідно наявних матеріалів справи, позивач не могла вчасно подати заяву про прийняття спадщини через хворобу. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 13493 ОСОБА_1 з 05.08.2018 року по 29.08.2018 року перебувала на лікуванні КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради з діагнозом негоспітальна пневмонія ІІІ групи, клас ризику ІІІ (а.с.22-25), а з 28.10.2018 по 01.11.2018 року на стаціонарному лікуванні в КУ "Обласна інфекційна клінічна лікарня" Запорізької обласної ради перебував її син ОСОБА_4 , що підтверджується виписним епікризом із історії хвороби № 6519 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 25.10.2012 року (а.с.25-26).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивач пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк для звернення з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, при цьому пропущений строк є незначним, а тому приходить до висновку про обґрунтованість її вимог.

За таких обставин, під час ухвалення рішення, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2019 року у цій справі - скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

«Позов ОСОБА_1 до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання законної сили постанови в даній справі для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 12 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: