Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2157/18
Провадження № 2-др/553/9/2019
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
16.12.2019м. м. Полтава
Ленінський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді: Тимчука Р.І,
при секретарі: Лунич Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця» в особі Виробничого підрозділу вокзалу станції Полтава-Південна Філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» про визнання протиправною бездіяльності щодо порушення терміну розгляду скарги, -
Рішенням суду від 27.09.2019 року позов ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця» в особі Виробничого підрозділу вокзалу станції Полтава-Південна Філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» про визнання протиправною бездіяльності щодо порушення терміну розгляду скарги - задоволено.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення, а саме просив суду стягнути з відповідача на його користь судові витрати в розмірі 2748,35 грн.

Відповідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Учасники процесу не викликалися в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

27.09.2019 року судом винесено рішення в даній справі, позов задоволено в повному обсязі.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст.138 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

В розумінні ч. 3 ст. 12 ЦПК України позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

З наданого заявником розрахунку компенсації за відрив від звичайних занять вбачається, що розрахунок проведений за 27.02.2019 року, 22.04.2019 - 23.04.2019 року, 26.06.2019 року, 22.08.2019 року, 26.09.2019 року, а саме в даний розрахунок ОСОБА_1 включає час, як він стверджує, витрачений ним на дорогу до суду та назад.

Разом з тим, суд вважає, що обсяг фактично витраченого позивачем часу становить саме тривалість судових засідань, а не час, витрачений ним на переїзд до суду та повернення. При цьому тривалість часу за кожним конкретним випадком повинна бути доведена належними доказами.

Час, призначений судом для проведення судового засідання, зумовлює учасника справи відірватися від звичайних занять, тому витрачений час компенсується стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Відшкодуванню підлягають лише витрати, які є документально підтвердженими та безпосередньо пов`язаними із реалізацією особою права на захист шляхом звернення до суду. Водночас сторона, яка заявляє до відшкодування ці витрати, зобов`язана довести належними та допустимими доказами обґрунтованість цих витрат, зокрема їх розмір.

Ухвалою від 18.12.2018 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом до суду сторін по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 приймав участь у судових засіданнях та фактично знаходився у суді по даній справі:

-27.02.2019 року з 13:01 по 13:51 год., що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.85-86), тобто 50 хвилин.

-23.04.2019 року з 13:19 по 13:47 год., що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.127), тобто 28 хвилин.

-26.06.2019 року з 16:08 по 16:23 год., що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.157), тобто 15 хвилин.

-22.08.2019 року з 09:15 по 09:35 год., що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.172), тобто 20 хвилин.

-26.09.2019 року з 16:04 по 16:53 год., що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.188), тобто 49 хвилин.

Отже фактичні години відриву від звичайних занять ОСОБА_1 становлять 2 год. 42 хв.

При обрахунку компенсації за відрив від звичайних занять, суд виходить із заявлених вимог та фактично витраченого часу позивачем на судове засідання до ухвалення рішення, що підтверджується матеріалами справи - зокрема, протоколами судових засідань, на які не були подані заперечення сторонами у справі.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" погодинний розмір мінімальної заробітної плати в 2019 році становить 25,13 грн.

Таким чином розмір компенсації за відрив від звичайних занять ОСОБА_1 , що підлягає стягненню з позивача становить 68,04 грн. (2 год. 42 хв. х 25,13 грн.)

Окрім того, позивач просить суд стягнути витрати пов`язані з його прибуттям в судові засідання.

Так за прибуття в судове засідання 27.02.2019 року заявник просить суд стягнути на його користь з відповідача вартість проїзду за квитки автомобільним транспортом сполученням Кременчук-Полтава вартістю 100 грн., Полтава-Кременчук вартістю 80 грн. та за квитки за проїзд громадським транспортом м.Кременчука та м.Полтави загальною вартістю 7 грн. На підтвердження даних вимог ОСОБА_1 надає ксерокопії квитків на автобус на суму 100 грн. і 80 грн. (а.с.202) та ксерокопії квитків на тролейбус (а.с.201), однак суд не може прийняти їх в якості належних та допустимих доказів, оскільки неможливо ідентифікувати пасажира, який ними скористався.

Також, за прибуття в судове засідання 23.04.2019 року просить суд стягнути на його користь з відповідача вартість за квитки залізничним транспортом сполученням Київ-Пасажирський - Полтава-Київська вартістю 103,73 грн. та сполученням Полтава-Київська - Київ-Пасажирський, вартістю 156,99 грн. та за квитки за проїзд громадським транспортом м.Києва загальною вартістю 16 грн. На підтвердження даних вимог ОСОБА_1 надає ксерокопії квитків на поїзд (а.с.200) в дві сторони на суму 103,73 грн. і 156,99 грн., які підлягають стягненню з відповідача, щодо стягнення з відповідача 16 грн. витрат на громадський транспорт м.Києва, то дана вимога не підлягає стягненню, оскільки ксерокопії квитків на маршрутне таксі не є належним та допустимим доказом, так як на них відсутня дата придбання та неможливо ідентифікувати пасажира, який ними скористався. (а.с.200).

Також, за прибуття в судове засідання 26.06.2019 року просить суд стягнути на його користь з відповідача вартість проїзду за квитки автомобільним транспортом сполученням Кременчук-Полтава вартістю 85 грн., Полтава-Кременчук вартістю 85 грн. та за квитки за проїзд громадським транспортом м.Кременчука та м.Полтави, загальною вартістю 13 грн. На підтвердження даних вимог ОСОБА_1 надає ксерокопії квитків на автобус на суму 85 грн. і 85 грн. та ксерокопії квитків на тролейбус на суму в 13 грн. (а.с.198-199), однак суд не може прийняти їх в якості належних та допустимих доказів, оскільки неможливо ідентифікувати пасажира, який ними скористався.

Також, за прибуття в судове засідання 22.08.2019 року просить суд стягнути на його користь з відповідача вартість проїзду за квитки автомобільним транспортом сполученням Кременчук-Полтава вартістю 85 грн., Полтава-Кременчук вартістю 100 грн. та за квитки за проїзд громадським транспортом м.Кременчука загальною вартістю 4 грн. На підтвердження даних вимог ОСОБА_1 надає ксерокопії квитків на автобус на суму 85 грн. і 100 грн. та ксерокопії квитків на тролейбус на загальну суму 4 грн. (а.с.197), однак суд не може прийняти їх в якості належних та допустимих доказів, оскільки неможливо ідентифікувати пасажира, який ними скористався.

Також, за прибуття в судове засідання 26.09.2019 року просить суд стягнути на його користь з відповідача вартість за квитки залізничним транспортом сполученням Київ-Миргород вартістю 123,53 грн. та сполученням Миргород - Полтава-Південна вартістю 11,76 грн., за квитки на потяг Полтава-Київська - Київ-Пасажирський вартістю 143,50 грн. та за квитки за проїзд громадським транспортом м.Києва та м.Полтави загальною вартістю 21 грн. На підтвердження даних вимог ОСОБА_1 надає ксерокопії квитків на поїзди сполученням Миргород - Полтава-Південна вартістю 11,76 грн. та квитки на потяг Полтава-Київська - Київ-Пасажирський вартістю 143,50 грн. (а.с.196), отже дані витрати в розмірі 11,76 грн. та 143,50 грн. підлягають стягненню на його користь з відповідача. Щодо витрат за проїзд громадським транспортом м.Києва та м.Полтави загальною вартістю 21 грн. відповідно до ксерокопії квитків на маршрутне таксі (а.с.196), суд не може прийняти їх в якості належних та допустимих доказів, так як на них відсутня дата придбання та неможливо ідентифікувати пасажира, який ними скористався.

Окрім того, не підлягають стягненню витрати за квиток на залізничний транспорт зі сполученням Київ-Миргород вартістю 123,53 грн., оскільки дані докази були долучені до матеріалів справи з пропущенням строку, а саме 05.11.2019 року (а.с.206-207), в той час коли граничний термін подачі доказів був до 02.10.2019 року включно.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих стороною доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Рішення суду винесено 27.09.2019 року, а докази подані лише 05.11.2019 року.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог заявника, а саме про необхідність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 484,02 грн. (68,04+103,73+156,99+11,76+143,50).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 270 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця» в особі Виробничого підрозділу вокзалу станції Полтава-Південна Філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» про визнання протиправною бездіяльності щодо порушення терміну розгляду скарги - додаткове рішення.

Стягнути з АТ «Укрзалізниця» в особі Виробничого підрозділу вокзалу станції Полтава-Південна Філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 484,02 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене до апеляційного інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Леніського районного суду м. ПолтавиР. І. Тимчук