Дата документу 13.06.2019 Справа № 334/6163/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 334/6163/17

Провадження № 22-ц/807/2142/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2019 року, повний текст якого складено 16 квітня 2019 року, в складі судді Гнатюка О.М. в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Запоріжринок» про скасування наказів про винесення догани та про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив 03 квітня 2018 року, до КП «Запоріжринок» про скасування наказів про винесення догани та про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовної заяви зазначає наступне. 17.05.1983 року він був прийнятий на посаду продавця в «Запорізьке обласне управління ринками» Критий ринок «Торгово-закупівельне підприємство». В квітні 1995 року його було переведено на посаду рубачем м`яса на Критому ринку. В подальшому «Торгово-закупівельне підприємство» було включено в КП «Запоріжринок». Після отримання ним інвалідності на підприємстві до штатного розкладу було введено дві посади контролерів-приймальників ринку, на одну з яких його було переведено у 2010 році.

22 серпня 2017 року його було звільнено з посади наказом № 136 «Про звільнення» на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків.

Позивач вважає незаконним наказ про винесення догани № 92 від 27.06.2017 року, оскільки його винесено на підставі незаконного наказу № 20-к «Про переміщення» від 17.02.2017 року, який він не підписував та покладені на нього завдання виконував своєчасно та правильно, у встановлені терміни.

Згідно з наказом № 20-к «Про переміщення» від 17.02.2017 року: контролер - приймальник ринка ОСОБА_1 з 18.02.2017 року переміщений для продовження своїх посадових обов`язків на територію Хортицького ринку КП «Запоріжринок», з тим же самим графіком робочого дня, тобто з 06:00 год. ранку.

Позивач вважає, що фактично наказом № 20-к «Про переміщення» від 17.02.2017 року було змінено істотні умови праці, без виробничих на то потреб.

З переміщенням він не був згодний, оскільки є інвалідом 3 групи довічно, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Працевлаштувався він саме на «Критий ринок» на посаду контролера - приймальника. На час укладення трудового договору в КП «Запоріжринок» існувало лише дві такі штатні одиниці, одна на «Критому ринку», друга на «Центральному ринку» (м. Запоріжжя, вул. Анголенко). На «Хортицькому ринку» посади контролера - приймальника не було, а посада контролер - касир ринку не відповідала умовам трудового договору, який в нього був чинний станом на 2016-2017р.р. Крім того, дістатись до Хортицького ринку з Космічного мікрорайону на 06:00 год. для нього фактично неможливо та виснажливо,

У відповідності до ст. 32 КЗпП України, він не надав згоду на переведення.

08.08.2017р. відповідачем було винесено наказ № 36-к «Про переміщення», з яким позивач не згоден в частині його переміщення на роботу на «Малий ринок», оскільки у штатному розкладі на «Малому ринку» не має посади контролера - приймальника, а він повинен був виконувати обов`язки контролера - касира «Малого ринку», та він не давав своєї згоди на таке переміщення, тому відповідач в порушення п.6 ст. 36 КЗпП України повинен був його звільнити.

Посилається на те, що власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я, враховуючи, що він є інвалідом 3 групи.

Даним наказом було змінено істотні умови праці.

Він продовжував з`являтись на роботу на «Критий ринок», втім до роботи його не допустили.

З січня 2017 року по день звільнення - 22.08.2017 року заробітна плата йому не виплачувалась.

В порушення вимог ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП відповідач не розрахувався з ним у день звільнення.

Позивач також вважає незаконним наказ про винесення догани № 125 від 09.08.2017 року, оскільки його винесено у зв`язку з невиконанням наказу № 20-к від 17.02.2017 року «Про переміщення», який був скасований наказом № 36-к від 08.08.2017 року.

Крім того, позивач вважає наказ про його звільнення № 136 від 22.08.2017 року незаконним, оскільки в діях керівництва КП «Запоріжринок» є грубі порушення діючого трудового законодавства України. В наказі № 136 від 22.08.2017 року зазначено, що його винесено на підставі наказу № 36-к від 22.08.2017 року, з урахування його заяви, наказів про винесення доган за систематичне невиконання покладених завдань. Проте, за невиконання наказу про переміщення № 36-к від 22.08.2017 року його до дисциплінарної відповідальності не притягували, а відразу звільнили, вказавши в наказі про звільнення випадки притягнення його до дисциплінарної відповідальності за невиконання ним вже скасованого наказу.

На підставі викладеного, вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу та за затримку остаточного розрахунку при звільненні. У зв`язку з тим, що відповідач безпідставно не виплачував йому заробітну плату з січня 2017 року по день звернення до суду, заборгованість складає 28800 грн. (3200 х 9 місяців).

Позивач наголошує на тому, що діями відповідача йому спричинено моральну шкоду. Порушення його прав завдало душевних страждань, він постійно знаходиться в пригніченому стані, втратив спокій, самопочуття та психологічний стан погіршився, що призводить до роздратованості, замикання в собі та своїх проблемах, а відповідно погіршує відносини з оточуючими його людьми, близькими та рідними. Поновлення його порушених прав вимагає від нього додаткових зусиль по організації свого життя.

Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 25650 грн., про що надав розрахунок.

Враховуючи викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог ( т.2 а.с. 32-36) просить суд визнати незаконним та скасувати: наказ про винесення догани № 92 від 27.06.2017 року, наказ про винесення догани № 125 від 09.08.2017 року, наказ про переміщення № 36-к від 08.08.2017 року в частині переміщення в структурний підрозділ КП «Запоріжринок» - ОСОБА_2 ринок, наказ про звільнення № 136 від 22.08.2017 року; поновити його на посаді контролера-приймальника КП «Запоріжринок»; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу по день встановлення на роботі; стягнути компенсацію моральної шкоди в розмірі 25650 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не встановлено суттєву для справи обставину, а саме, чи був законним наказ про переміщення № 36-к від 08.08.2017 року, за невиконання якого до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Суд не звернув увагу на те, що позивач просив скасувати зазначений наказ тільки в частині його переміщення на «Малий ринок», оскільки його хотіли змусити виконувати інші трудові обов`язки, ніж ті, які він повинен виконувати згідно з трудовим договором. Враховуючи, що він не надавав згоди на переміщення (переведення) його на інші ринки, це було фактичне застосування до нього примусової праці, оскільки п.2 ст. 32 КЗпП України на інваліда не розповсюджується. Наказ № 20-к від 17.02.2017 року про переміщення є незаконним, оскільки місце роботи на «Хортицькому ринку» суттєво змінювало умови праці як інваліда, відсутні рекомендації медико-соціальної експертизи та не враховано побажань позивача. Крім того, зазначений наказ скасовано наказом № 36-к від 08.08.2017 р. Зазначає, що наказ про звільнення № 136 від 22.08.2017 року не відповідає вимогам п.3 ст. 40 КЗпП України, оскільки в ньому не вказано конкретних фактів систематичного невиконання ним наказу про переміщення № 36-к від 08.08.2017 року, за які до нього вже застосовували б заходи дисциплінарного стягнення.

27 травня 2019 року від відповідача КП «Запоріжринок» до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що ОСОБА_1 приймався на роботу не на конкретний ринок, а на підприємство, тому останній мав працювати там, де того потребують інтереси виробництва за наказом директора, що передбачене умовами трудового договору. Посилання ОСОБА_1 на те, що він приймався на роботу на Критий ринок 17.05.1983 р., а у квітні 1995 року був переведений на іншу посаду на тому ж ринку, не відповідає дійсності, оскільки позивач був прийнятий на роботу на КП «Запоріжринок» рубачем м`яса ринку 04.09.2003 року, відповідно до наказу КП «Запоріжринок» № 174-к від 03.09.2003 року. Посилання апелянта на те, що штатним розкладом Хортицького та/або Малого ринків не передбачено його посади, тому він не міг бути переміщений, а також посилання на те, що його фактично змусили виконувати обов`язки контролера-касира на Малому ринку, не підтверджено жодними документами. Також зазначає, що після численних скарг ОСОБА_3 на самопочуття та віддаленість роботи від дому, відповідачем були створені належні умови праці позивачу - робота на близькій від дому відстані, з мінімальним навантаження. Зі збереженням існуючих умов оплати праці, посади та графіку, а також з урахуванням рекомендацій МСЕК.

06 червня 2019 року до апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що твердження відповідача про те, що він працював на Критому ринку з 2003 року є перекрученням фактів. Посилання відповідача на те, що позивачем не вказано, чим підтверджується, що станом на 2017 рік в штатному розкладі не було передбачено посади контролера-приймальника, не відповідає дійсності та спростовується Правилами внутрішнього трудового розпорядку КП «Запоріжринок». У відзиві не зазначено про те, чи були дотримані норми законодавства щодо захисту прав працівників-інвалідів при переміщеннях та чи були такі переміщення обумовлені виробничою необхідністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових правовідносин.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи зазначене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що ОСОБА_1 правомірно було звільнено з посади контролера-приймальника ринку за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, з врахуванням попереднього застосування заходів дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та відхиляє аргументи, викладені в апеляційній скарзі з таких мотивів.

Судом встановлено, що наказом КП «Запоріжринок» № 174-к від 03.09.2003 року ОСОБА_1 був прийнятий рубачем м`яса ринку з 04.09.2003 року з окладом згідно штатного розпису в КП «Запоріжринок» (т.1, а.с. 37).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія АД № 011112 від 15.11.2004 року ОСОБА_1 була встановлена 3 група інвалідності безстроково. У висновках про умови та характер роботи вказано, що він придатний до роботи з обмеженнями, а саме: протипоказано важкий фізичний труд (т.1, а.с. 20-21, 44-45).

Наказом КП «Запоріжринок» № 180-к від 27.10.2010 року «Про переведення» ОСОБА_1 був переведений з 02.11.2010 року контролером-приймальником ринку з його згоди. Цим же наказом позивач був направлений для виконання посадових обов`язків у структурний підрозділ КП «Запоріжринок» - Критий ринок за адресою: м.Запоріжжя вул. Незалежної України (стара назва 40 років Радянської України)/Сталеварів, 47-а/2). ОСОБА_1 з наказом ознайомлений (т.1, а.с. 39).

Наказом КП «Запоріжринок» № 67-к від 12.06.2013 року «Про переміщення» ОСОБА_1 - контролер-приймальник в тій же посаді, зі збереженням посадового окладу переміщений з 14.06.2013 року до структурного підрозділу КП «Запоріжринок» - Заводський ринок. ОСОБА_1 з наказом ознайомлений (т.1, а.с. 40).

Наказом КП «Запоріжринок» № 74-к від 09.08.2013 року «Про переміщення» ОСОБА_1 - контролер-приймальник в тій же посаді, зі збереженням посадового окладу переміщений з 09.08.2013 року до структурного підрозділу КП «Запоріжринок» - Малий ринок. ОСОБА_1 з наказом ознайомлений (т.1, а.с. 41).

Наказом КП «Запоріжринок» № 92-к від 22.10.2013 року «Про переміщення» ОСОБА_1 - контролер-приймальник в тій же посаді, зі збереженням посадового окладу переміщений з 25.10.2013 року до структурного підрозділу КП «Запоріжринок» - Критий ринок. ОСОБА_1 з наказом ознайомлений (т.1, а.с. 41).

14.02.2017 року директор Хортицького ринку надав службову в.о. директора КП «Запоріжринок» з проханням направити з 18.02.2017 року відповідного працівника на територію Хортицького ринку для виконання функцій контролера-приймальника у зв`язку зі збільшенням надходження м`ясної продукції на територію Хортицького ринку та необхідністю виконання належного контролю та прийому підконтрольної групи товарів (т.1, а.с. 53).

Наказом КП «Запоріжринок» № 20-к від 17.02.2017 року «Про переміщення» ОСОБА_1 - контролер-приймальник в тій же посаді, зі збереженням посадового окладу переміщений з 18.02.2017 року до структурного підрозділу КП «Запоріжринок» - Хортицький ринок. ОСОБА_1 з наказом ознайомлений 18.02.2017 року та зауважив, що з наказом не згодний, надає пояснювальну (т.1, а.с. 52).

18.02.2017 року ОСОБА_1 надав пояснювальну в.о. директора КП «Запоріжринок», в якій зазначив, що він не згодний з наказом № 20-к від 17.02.2017 року, оскільки вважає таке переміщення переводом, тому що він вимушений витрачати більше часу для прибуття на роботу, нести додаткові витрати на проїзд від місця проживання до місця роботи (т.1, а.с. 55).

18.02.2017, 19.02.2017, 21.02.2017, 22.02.2017 року комісією складено акти про відсутність контролера-приймальника ОСОБА_1 на робочому місці - структурний підрозділ КП «Запоріжринок» - Хортицький ринок в зазначені дати. Зазначені акти ОСОБА_1 отримав 22.02.2017 року, про що свідчить його підпис (т.1, а.с. 57-60).

22.02.2017 року інженер з охорони праці КП «Запоріжринок» надав директору Хортицького ринку - структурного підрозділу КП «Запоріжринок» повідомлення, в якому просив не допускати у роботі контролера-приймальника ринку (Хортицький) - структурного підрозділу КП «Запоріжринок» - Дятлова С.О. порушень обмежень, зазначених у довідці МСЕК серія АД № 011112 від 15.11.2004 року (т.1, а.с. 54).

24.02.2017 року ОСОБА_1 надав пояснювальну в.о. директора КП «Запоріжринок», в якій зазначив, що з 18.02.2017 р. по 22.02.2017 р. він знаходився на своєму робочому місці - Критий ринок (т.1, а.с. 56).

Наказом КП «Запоріжринок» № 29 від 24.02.2017 р. «Про дисциплінарне стягнення» ОСОБА_1 оголошено догану за порушення норм п.п. 2.1, 2.16 посадової інструкції контролера-приймальника ринку, а також правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме у зв`язку з невиконання наказу КП «Запоріжринок» № 20-к від 17.02.2017 року «Про переміщення», відсутністю на робочому місці на території Хортицького ринку 18.02.2017, 19.02.2017, 21.02.2017, 22.02.2017 року. Із зазначеним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 29.03.2017 року, зауважив, що не згоден (т.1, а.с. 49-51).

23.02.2017, 24.02.2017, 25.02.2017, 26.02.2017, 28.02.2017 року комісією складено акти про відсутність контролера-приймальника ОСОБА_1 на робочому місці - структурний підрозділ КП «Запоріжринок» - Хортицький ринок в зазначені дати (т.1, а.с. 71-75).

Наказом КП «Запоріжринок» № 41 від 28.03.2017 року «Про дисциплінарне стягнення» оголошено догану за порушення норм п.п. 2.1, 2.16 посадової інструкції контролера-приймальника ринку, а також правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме у зв`язку з невиконанням наказу КП «Запоріжринок» № 20-к від 17.02.2017 року «Про переміщення», відсутністю на робочому місці на території Хортицького ринку 23.02.2017, 24.02.2017, 25.02.2017, 26.02.2017, 28.02.2017 року. Із зазначеним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 29.03.2017 року, зауважив, що не згоден (т.1, а.с. 49-51).

Наказом КП «Запоріжринок» № 92 від 27.06.2017 р. «Про дисциплінарне стягнення» ОСОБА_1 оголошено догану за порушення норм п.п. 2.1, 2.16 посадової інструкції контролера-приймальника ринку, а також правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме у зв`язку з невиконанням наказу КП «Запоріжринок» № 20-к від 17.02.2017 року «Про переміщення», відсутністю на робочому місці на території Хортицького ринку у період з 29.03.2017 р. по 26.05.2017 р., з 27.05.2017 р. по 02.06.201 р., з 03.06.2017 р. по 27.06.2017 р, про що складено відповідні акти (т.1, а.с. 108-110).

Наказом КП «Запоріжринок» № 125 від 09.08.2017 р. «Про дисциплінарне стягнення» ОСОБА_1 оголошено догану за порушення норм п.п. 2.1, 2.16 посадової інструкції контролера-приймальника ринку, а також правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме у зв`язку з невиконанням наказу КП «Запоріжринок» № 20-к від 17.02.2017 року «Про переміщення», відсутністю на робочому місці на території Хортицького ринку у період з 28.06.2017 р. по 02.08.2017 р., 03.08.2017, 04.08.2017, 05.08.2017 р., 06.08.2017 р., 08.08.2017 р., 09.08.2017 р., про що складено відповідні акти (т.1, а.с. 137-138). Із зазначеним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 10.08.2017 року.

Наказом КП «Запоріжринок» № 36-к від 08.08.2017 року «Про переміщення» з метою забезпечення зручності прибуття на роботу та продовження виконання трудових обов`язків в структурному підрозділі (ринку) з меншим навантаженням, а також приймаючи до уваги відповідну заяву, ОСОБА_1 - контролер-приймальник переміщений з 10.08.2017 в тій же посаді, з тим же графіком роботи, зі збереженням посадового окладу до структурного підрозділу КП «Запоріжринок» - Малий ринок. Скасовано з 10.08.2017 року дію наказу КП «Запоріжринок» № 20-к «Про переміщення» від 17.02.2017 року (т.1, а.с. 152). Із зазначеним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 10.08.2017 року, про що свідчить його підпис та зауважив, що не згоден, заяву відправлено кур`єром.

Проте, на робоче місце позивач не прибув та був відсутній на робочому місці , яке визначено вищеназваним наказом у період з 10.08.2017 по 13.08.2017, з 15.08.2017 по 20.08.2017, 22.08.2017 року, про що комісією складені акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці на території Малого ринку КП «Запоріжринок» у зазначені дати (т.1, а.с. 159-169).

22.08.2017 року наказом КП «Запоріжринок» № 136 контролера-приймальника ринку ОСОБА_1 звільнено з 22.08.2017 року на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, враховуючи що до працівника вже застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (т.1, а.с. 210-212). Зазначений наказ ОСОБА_1 отримав засобами поштового зв`язку 23.08.2017 року (т.1, а.с. 213-215).

22 серпня 2017 року ОСОБА_1 перераховано заробітну плату при звільненні за серпень 2017 року згідно відомості на виплату грошей 1-00000309 (№92) в розмірі 930, 36 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 1135 (т.1. а.с. 221).

Згідно з протоколом №20 засідання профспілкового комітету КП «Запоріжринок» від 09.08.2017 року, ОСОБА_1 було виключено із членів профспілки з 09.08.2017 року ( т.1 а.с.181).

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, посилався на те, що наказ КП «Запоріжринок» №20-к від 17.02.2017 року «Про переміщення» є незаконним, оскільки він не давав згоду на переміщення та вважає таке переміщення переводом. А накази № 92 від 27.06.2017 року та № 125 від 09.08.2017 року, якими йому оголошено догану, винесені на підставі незаконного наказу №20-к від 17.02.2017 року.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

Отже, з урахуванням зазначених норм власник не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення працівників обмежується умовами трудового договору: в межах цих умов переміщення можливе, поза ним - протизаконне. Таким чином, при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, тобто залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади). У зазначених межах переміщення передбачає зміну робочого місяця (тобто місця безпосереднього виконання роботи), структурного підрозділу у тій самій місцевості, роботи на іншому механізмі або агрегаті.

Відповідно до ч.3 ст. 32 КЗпП України істотними умовами праці є: система та розміри оплати праці, пільги, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад та інші.

Нормами частини третьої статті 64 Господарського кодексу України встановлено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Розпорядженням Запорізького міського голови № 573р від 29.11.2016 року затверджено зміни до статуту КП «Запоріжринок» та викладено його у новій редакції (т.1, а.с. 240-248).

Згідно п.3.11 Статуту КП «Запоріжринок» до складу підприємства на правах структурних підрозділів входять наступні ринки:

-Центральний ринок ( м.Запоріжжя, вул. Гоголя, 32 );

-Критий ринок ( м.Запоріжжя, вул. Незалежної України/Сталеварів, 47-а/2 );

-Космічний ринок ( м.Запоріжжя, вул. Європейська, 3 );

-Малий ринок ( м.Запоріжжя, вул. Поштова, 141-а );

-Заводський ринок ( м.Запоріжжя, вул. Молодіжна, 89-а );

-Хортицький ринок ( м.Запоріжжя, вул. Лахтинська, буд. 12-а );

- Ринок Соцміста ( м.Запоріжжя, вул. Рекордна, 2 );

-Торгівельний майданчик Шевченківського району ( м.Запоріжжя, вул. Чарівна, 56 ) (а.с.244).

Згідно п. 6.3 Статуту права і обов`язки трудового колективу визначаються у колективному договорі, що укладається на підприємстві. Колективним договором регулюються виробничі, трудові, економічні, соціальні й інші відносини трудового колективу з роботодавцем.

Згідно з п. 5.15 Колективного договору КП «Запоріжринок» адміністрація має право здійснювати переміщення робітників з одного структурного підрозділу - ринку в інший або з однієї виробничої дільниці на іншу. Відповідно до ч.2 ст. 32 КЗПП України без згоди і попереднього повідомлення працівника.

23.08.2016 року директором КП «Запоріжринок» затверджено посадову інструкцію контролера-приймальника, з якою ОСОБА_1 ознайомлений 23.08.2016 року, про що свідчить його підпис (т.1. а.с. 46-48).

Згідно з п. 1.3 посадової інструкції контролера-приймальника робочим місцем контролера-приймальника ринка є територія відповідного ринку на якому він здійснює виконання своїх обов`язків за письмовим наказом директора підприємства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу наказом КП «Запоріжринок» № 174-к від 03.09.2003 року саме на КП «Запоріжринок» з 04.09.2003 року, а не на ОСОБА_5 ринок.

Твердження позивача про те, що він з 17.05.1983 р. був прийнятий на посаду продавця в «Запорізьке обласне управління ринками «Критий ринок» Торгово-закупівельне підприємство не підтверджено належними та допустимими доказами.

Як зазначалось, наказом КП «Запоріжринок» № 20-к від 17.02.2017 року контролер-приймальник ОСОБА_1 переміщений до структурного підрозділу КП «Запоріжринок» - Критий ринок, в тій же посаді, зі збереженням посадового окладу.

Тобто, ОСОБА_1 був переміщений у тій же місцевості до іншого структурного підрозділу підприємства, на ту ж посаду, без зміни трудових функцій та без зміни посадового окладу, що свідчить про збереження істотних умов праці та про переміщення, а не про переведення.

Переміщення ОСОБА_1 було вмотивовано виробничою необхідністю на підставі службової записки директора Хортицького ринку від 14.02.2017 року (т.1, а.с. 53).

Враховуючи зазначене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що наказ № 20-к від 17.02.2017 року суттєво змінював його умови праці.

Зауваження позивача щодо того, що він змушений витрачати більше часу на дорогу до Хортицького ринку не свідчить про незаконність дій відповідача, оскільки допускається переміщення до іншого структурного підрозділу в межах населеного пункту.

Певні незручності чи недоліки виконуваної роботи в порівнянні з роботою, яка виконувалась раніше, не можуть бути свідченням істотності змін умов праці.

Щодо незаконності наказу КП «Запоріжринок» №36-к від 08.08.2017 р. в частині переміщення зазначає, що він не давав згоду на таке переміщення та фактично його змусили виконувати обов`язки контролера-касира Малого ринку.

Як зазначалось, наказом КП «Запоріжринок» № 36-к від 08.08.2017 року ОСОБА_1 - контролер-приймальник переміщений з 10.08.2017 в тій же посаді, з тим же графіком роботи, зі збереженням посадового окладу до структурного підрозділу КП «Запоріжринок» - Малий ринок.

08.08.2017 року директор КП «Запоріжринок» надав повідомлення директору Малого ринку - структурного підрозділу КП «Запоріжринок», в якому просив не допускати у роботі контролера-приймальника ринку Дятлова С.О. порушень обмежень, зазначених у довідці МСЕК серія АД № 011112 від 15.11.2004 року (т.1, а.с. 151).

Вбачається, що відповідачем при переміщенні ОСОБА_1 на підставі наказу № 36-к від 08.08.2017 року збережено істотні умови праці, відповідач забезпечив продовження роботи на тому ж підприємстві, в межах населеного пункту, на тій же посаді, зі збереженням посадового окладу, режиму роботи, тому зазначене переміщення не можна вважати переведенням.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не надавав згоди на переміщення на підставі наказів КП «Запоріжринок» № 20-к від 17.02.2017 року та № 36-к від 08.08.2017 року не спростовує правильних висновків суду, оскільки відповідно до ч.2 ст.32 КЗпП України переміщення не потребує згоди працівника.

Крім того, апеляційним судом не встановлено порушення прав ОСОБА_1 як інваліда, враховуючи що він не був переміщений на роботу, яка протипоказана йому за станом здоров`я. Посилання на те, що ч.2 ст.32 КЗпП України не поширюється на інвалідів є неприйнятним.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 був змушений виконувати обов`язки контролера-касира на Малому ринку не підтверджено належними та допустимими доказами.

Також апелянт посилається на те, що додатком №1 до колективного договору КП «Запоріжринок» не передбачена посада контролера-приймальника, а зазначено тільки посаду контролера-касира. Проте, зазначене не відповідає дійсності, оскільки додаток №1 до колективного договору КП «Запоріжринок» не містить штатного розпису підприємства, а визначає правила внутрішнього трудового розпорядку. Крім того, у зазначеному додатку окрім посилання на посаду контролера-касира ринку міститься посилання на «інші робітники ринку», що включає в себе інші посади. Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується наявність посади контролера-приймальника в КП «Запоріжринок», на яку і був прийнятий ОСОБА_1 наказом № 174-к від 03.09.2003 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що позовні вимоги щодо скасування наказу КП «Запоріжринок» № 36-к від 08.08.2017 року «Про переміщення» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Статтею 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Разом з тим саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

У постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 278/1232/18 зазначено, що невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

В позовній заяві ОСОБА_1 просив скасувати накази КП «Запоріжринок» № 92 від 27.06.2017 року та № 125 від 09.08.2017 року, якими йому оголошено догану.

Так, наказом КП «Запоріжринок» № 92 від 27.06.2017 р. «Про дисциплінарне стягнення» ОСОБА_1 оголошено догану за порушення норм п.п. 2.1, 2.16 посадової інструкції контролера-приймальника ринку, а також правил внутрішнього трудового розпорядку (т.1, а.с. 108-110). Підставою зазначено: Посадова інструкція контролера-приймальника, Наказ КП «Запоріжринок» № 20-к від 17.02.2017 р. «Про переміщення», Правила внутрішнього трудового розпорядку, Лист КП «Запоріжринок» №36 від 02.06.2017 р., скарги ОСОБА_6 від 19.04.2017 р. та від 25.05.2017 р., Акти про відсутність працівника на робочому місці від 26.05.2017 р., 02.06.2017 р.,27.06.2017 р.

02.06.2017 року КП «Запоріжринок» на адресу ОСОБА_1 направлено лист №36 з проханням надати письмові пояснення щодо відсутності на робочому місці (т.1., а.с. 111).

26.05.2017, 02.06.2017, 27.06.2017 року комісією складено акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці - структурний підрозділ КП «Запоріжринок» - Хортицький ринок у період з 29.03.2017 року по 26.05.2017 року, у період з 27.05.2017 року по 02.06.2017 року, у період з 03.06.2017 року по 27.06.2017 року (т.1, а.с. 122-124).

Відсутність ОСОБА_1 на робочому місці у зазначений період також підтверджується табелем обліку робочого часу (т.1, а.с. 223-238).

03.08.2017 року комісією складено акт про відмову від підпису наказу, в якому зазначено, що 03.08.2017 року о 08 год.10 хв. контролер-приймальник ОСОБА_1 ознайомлений з наказом КП «Запоріжринок» № 92 від 27.06.2017 р. «Про дисциплінарне стягнення», останньому комісією роз`яснено зміст наказу та запропоновано розписатися про ознайомлення, однак ОСОБА_1 відмовився ставити підпис (т.1, а.с. 133).

Повторно засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 направлено наказ КП «Запоріжринок» № 92 від 27.06.2017 р. «Про дисциплінарне стягнення», який 23.08.2017 року ОСОБА_1 отримав (т.1, а.с. 129-132).

Після оголошення вищевказаної догани ОСОБА_1 знову був відсутній на робочому місці та допустив прогули.

Як зазначалось, наказом КП «Запоріжринок» № 125 від 09.08.2017 р. «Про дисциплінарне стягнення» ОСОБА_1 оголошено догану за порушення норм п.п. 2.1, 2.16 посадової інструкції контролера-приймальника ринку, а також правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме у зв`язку з невиконання наказу КП «Запоріжринок» № 20-к від 17.02.2017 року «Про переміщення», відсутністю на робочому місці на території Хортицького ринку у період з 28.06.2017 р. по 02.08.2017 р., 03.08.2017, 04.08.2017, 05.08.2017 р., 06.08.2017 р., 08.08.2017 р., 09.08.2017 р., про що складено відповідні акти (т.1, а.с. 137-138). Підставою зазначено: Посадова інструкція контролера-приймальника, Наказ КП «Запоріжринок» № 20-к від 17.02.2017 р. «Про переміщення», Правила внутрішнього трудового розпорядку, Лист КП «Запоріжринок» №36 від 02.06.2017 р., Акти про відсутність працівника на робочому місці від 02.08.2017 р., 04.08.2017 р., 09.08.2017 р., акти про відсутність працівника на території структурного підрозділу (Критий ринок) від 04.07.2017 р., 18.07.2017 р., 02.08.2017 р., службова ОСОБА_7 від 02.08.2017 р., службова ОСОБА_8 від 03.08.2017 р.

Із наказом КП «Запоріжринок» № 125 від 09.08.2017 р. «Про дисциплінарне стягнення» ОСОБА_1 ознайомлений 10.08.2017 року.

02.08.2017 року комісією складено акт про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці - структурний підрозділ КП «Запоріжринок» - Хортицький ринок у період з 28.06.2017 року по 02.08.2017 року. Із зазначеним актом ОСОБА_1 ознайомлений 03.08.2017 року, проте, від підпису про ознайомлення відмовився, про що комісією складено акт 03.08.2017 року (т.1, а.с. 139, 140).

04.08.2017, 09.08.2017 року комісією складено акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці - структурний підрозділ КП «Запоріжринок» - Хортицький ринок 03.08.2017, 04.08.2017, 05.08.2017, 06.08.2017, 08.08.2017, 09.08.2017 року (т.1, а.с. 141-142).

Відсутність ОСОБА_1 на робочому місці у зазначений період також підтверджується табелем обліку робочого часу (т.1, а.с. 223-238).

З матеріалів справи вбачається, що у наказах КП «Запоріжринок» № 92 від 27.06.2017 року та № 125 від 09.08.2017 року вказані конкретні правопорушення, за які застосовані догани з дотриманням строків, встановлених законодавством.

Згідно з п. 1.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, Колективного договору КП «Запоріжринок» трудова дисципліна заснована на свідомому сумлінному виконанні працівниками своїх посадових обов`язків і є необхідною умовою високого рівня продуктивності праці. Дотримання суворої дисципліни в праці - первинне правило поведінки кожного працівника підприємства.

Згідно з п.3.1 Правил, працівники зобов`язані: працювати чесно і сумлінно, своєчасно і без запізнень приходити на роботу, дотримуватися встановленої тривалості робочого часу, своєчасно і точно виконувати накази керівника підприємства, використовувати весь робочий день для виробничої праці, належним чином виконувати свої посадові обов`язки.

Згідно п.3.4 Правил, про залишення робочого місця (в т.ч. території ринку) в робочий час з будь-яких причин, в тому числі пов`язаних з виконанням посадових обов`язків, працівники повинні попередньо повідомити про це керівника відповідного структурного підрозділу.

Згідно з нормами посадової інструкції контролера-приймальника ринку ОСОБА_1 був зобов`язаний :

п.2.1. - знати, дотримуватися і виконувати Правила внутрішнього трудового розпорядку;

п.2.1.16. - виконувати вимоги, накази, розпорядження та резолюції директора КП «Запоріжринок», Колективний договір підприємства.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Відповідно до п.3.ч.1 ст.29 КЗпП України до початку власник або уповноважений ним орган зобов`язаний визначити працівникові робоче місце.

З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2017 року ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом КП «Запоріжринок» № 20-к від 17.02.2017 року, яким його було переміщено до структурного підрозділу КП «Запоріжринок» - Хортицький ринок.

Отже, позивач був повідомлений про те, що з 18.02.2017 року його робочим місцем є саме Хортицький ринок, відсутність його на якому підтверджується відповідними актами, а також письмовими поясненнями позивача, з яких вбачається, що ОСОБА_1 свідомо не з`являвся на зазначеному робочому місці. Посилання позивача на те, що він був присутнім на Критому ринку не свідчить про дотримання ним правил внутрішнього трудового розпорядку.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що ОСОБА_1 без поважних причин порушив норми посадової інструкції контролера-приймальника ринку, а також правила внутрішнього трудового розпорядку.

Також суд приймає до уваги, що за численні порушення трудової дисципліни у вигляді прогулів протягом тривалого періоду відповідачем застосовано найменш суворий вид дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, приходить до висновку, що відповідачем не порушено порядок застосування дисциплінарного стягнення наказами № 92 від 27.06.2017 року та № 125 від 09.08.2017 року у вигляді догани.

Твердження апелянта про те, що вищезазначені накази є незаконними, оскільки наказом КП «Запоріжринок» № 36-к від 08.08.2017 р. скасовано дію наказу КП «Запоріжринок» № 20-к «Про переміщення» від 17.02.2017 року, на підставі невиконання якого було оголошено догани, є хибним та не спростовує правильних висновків суду першої інстанції. Наказом 36-к скасовано наказ № 20-к з 10.08.2017 р. та не тягне за собою автоматичне скасування, покладених на позивача дисциплінарних стягнень.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (зі змінами та доповненнями), за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України).

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п. 1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Судом встановлено, що 10.08.2017- 13.08.2017, 15.08.2017 - 20.08.2017, 22.08.2017 року комісією складені акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці на території Малого ринку КП «Запоріжринок» у зазначені дати (т.1, а.с. 159-169).

16.08.2017 року КП «Запоріжринок» винесено наказ № 130 «Про витребування письмових пояснень», яким зобов`язано ОСОБА_1 надати письмові пояснення директору КП «Запоріжринок» про його відсутність на робочому місці - Малий ринок 10.08.2017 -13.08.2017 р., 15.08.2017 - 16.08.2017 р. (т.1, а.с. 153).

17.08.2017 року комісіє складено акт про відмову від підпису, в якому зазначено, що 17.08.2017 року о 08 год. 10 хв. ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом № 130 «Про витребування письмових пояснень» від 16.08.2017 р., проте, від підпису про ознайомлення відмовився (т.1, а.с. 157).

22.08.2017 року наказом КП «Запоріжринок» № 136 контролера-приймальника ринку ОСОБА_1 звільнено з 22.08.2017 року на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, враховуючи що до працівника вже застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (т.1, а.с. 210-212). Зазначений наказ ОСОБА_1 отримав засобами поштового зв`язку 23.08.2017 року (т.1, а.с. 213-215).

Із зазначеного наказу вбачається, що підставою для звільнення ОСОБА_1 було невиконання ним наказу КП «Запоріжринок» № 36-к від 08.08.2017 року «Про переміщення», відсутність на робочому місці з 10.08.2017 року по 22.08.2017 року, з врахуванням того, що наказом № 29 від 24.02.2017, № 41 від 28.03.2017, № 92 від 27.06.2017, № 125 від 09.08.2017 йому оголошувались догани за відсутність на робочому місці.

Отже, роботодавець навів конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків після застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу наказами КП «Запоріжринок» № 29 від 24.02.2017, № 41 від 28.03.2017, № 92 від 27.06.2017, № 125 від 09.08.2017 оголошувались догани за відсутність на робочому місці. Зазначені дисциплінарні стягнення не втратили юридичної сили та не зняті достроково.

Після оголошення позивачу догани наказом № 125 від 09.08.2017 він продовжував без поважних причин порушувати правила внутрішнього трудового розпорядку, не з`являючись на своє робоче місце, що підтверджується відповідними актами.

Надаючи оцінку підставам звільнення, апеляційний суд виходить з того, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується систематичне невиконання ОСОБА_1 без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку, за яке до нього вже застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, тому висновок суду першої інстанції, що відповідач мав підстави для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України є правильним.

Твердження апеляційної скарги про те, що наказ № 136 від 22.08.2017 р. не відповідає вимогам п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, тому що в ньому не вказано конкретних фактів систематичного невиконання наказу № 36-к від 08.08.2017 р., за які до нього вже б застосовувались дисциплінарні стягнення, є хибним. Оскільки з наказу № 136 від 22.08.2017 р. вбачається, що підставою для його винесення є не саме невиконання наказу № 36-к від 08.08.2017 р., а сукупність застосування до позивача заходів дисциплінарного стягнення у вигляді доган за відсутність на робочому місці за відповідними наказами, після оголошення яких позивач знову вчинив той самий дисциплінарний проступок, не з`являючись на робоче місце, чим не виконав наказ № 36-к від 08.08.2017 р.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши повно та всебічно наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору вірно дійшов висновку що дії відповідача при застосуванні дисциплінарних стягнень до позивача, а також при переміщення позивача до іншого структурного підрозділу, відповідають вимогам законодавства, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Суд враховує, що при звільненні позивача з ним було проведено остаточний розрахунок, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та не спростовані апелянтом належним чином.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 13 червня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова