Справа № 201/8162/19
Провадження №2з/201/216/2019
У Х В А Л А

ПРО ВІДМОВУ В ЗАБЕЗПЕЧЕННІ ПОЗОВУ

17 липня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИЛА:

15.07.2019р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій вона просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що право власності на її квартиру було перереєстроване на іншу особу ОСОБА_2 , але ніяких договорів щодо відчуження нерухомого майна заявниця особисто не підписувала. Продавцем квартири, що належить заявниці, виступало ТОВ «Кейт-Колект», проте й вони нічого не повідомляли заявниці про продаж квартири. Посилаючись на порушення свого права власності, заявниця має намір звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності, визнання недійсним договору та вселення. Вважаючи, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду чи ефективний захист порушених прав, заявниця просила вжити заходи забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову, вважаю за можливе в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про вжиття заходів забезпечення позову має містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З наданих заявницею до заяви про вжиття заходів забезпечення позову документів вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2002р. ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 (договір зареєстрований в КП «ДМБТІ» 20.03.2002р. за № 7-14).

Також заявницею надана копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що право власності на вищевказану квартиру перереєстровано за іншою особою- ОСОБА_2 , заявниця не надає жодних доказів, які свідчать про зміну власника майна або про його продаж (копії інформації з Державних реєстрів, тощо).

Крім того, посилання на те, що заявниця разом із чоловіком фактично виселена з квартири, також не підтверджено належними та допустимими доказами (не надано ані рішення суду про виселення, ані постанови ВДВС, ані звернення до правоохоронних органів по факту незаконного виселення).

Також зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову не зрозуміло, який саме договір заявниця буде визнавати недійсним і з яких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, також враховано що заява, не містить обґрунтування необхідності вжиття саме такого виду забезпечення позову, як арешт нерухомого майна, який полягає в суттєвому обмеженні права власності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також враховуючи, що із заяви про вжиття заходів забезпечення позову та доданих до неї документів не можливо встановити співмірність заявлених позовних вимог до заходів забезпечення позову, які заявниця просить вжити, то в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст. 149, 150, 151,260, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.