Справа № 136/2778/14-ц
Провадження № 22-ц/801/2502/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 рокуСправа № 136/2778/14-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Сопруна В. В.

Секретар: Константинов А. К.

За участю: заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 29 жовтня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження,

Ухвалу постановив суддя Кривенко Д. Т.

Ухвалу постановлено у м. Липовці Вінницької області

Повний текст судового рішення складено 29 жовтня 2019 року,

встановив:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ОСОБА_1 у справі № 136/2778/14-ц, обґрунтувавши заяву тим, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 12 травня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 26 червня 2008 року. Виконавчі листи банком пред`явлено до виконання.

09 серпня 2019 року між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу № 09/08/19, відповідно до якого право грошової вимоги за цим кредитним договором перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія».

09 серпня 2019 року між ним та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшло до нього, у тому числі право вимоги за усіма договорами забезпечення, які не були нотаріально посвідчені.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 29 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника у справі № 136/2778/14-ц.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника у справі № 136/2778/14-ц.

Зазначив, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що вирішуючи питання про заміну кредитора, суд першої інстанції правильно описав особливості договору факторингу, проте не звернув увагу на те, що між сторонами було укладено не договір факторингу, а договір цесії (відступлення права вимоги), учасниками якого може бути будь-яка фізична особа. Крім того сторонами підписаний акт приймання-передачі документації, згідно якого первісний кредитор передав правонаступнику примірники договорів.

Учасники справи відзиви на апеляційну скаргу заявника не подали.

В судовому засіданні заявник підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник позивача ПАТ «УкрСиббанк», боржники-відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та представник стягувача ТОВ «Українська факторингова компанія», будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що 19 травня 2016 року старшим державним виконавцем Липовецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Завальнюком Ю. Є. відкрито виконавче провадження ВП № 51151550 з виконання виконавчого листа № 136/2778/14-ц, виданого 18 квітня 2016 року Липовецьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 15 064,32 доларів США (а. с. 10).

Також 19 травня 2016 року цим же державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 51152010 з виконання виконавчого листа № 136/2778/14-ц, виданого 18 квітня 2016 року Липовецьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 15 064,32 доларів США (а. с. 11).

09 серпня 2019 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір факторингу № 09/08/2019, за умовами якого АТ «УкрСиббанк» зобов`язується передати у власність ТОВ «Українська факторингова компанія», а ТОВ «Українська факторингова компанія» - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором; обсяг прав вимоги станом на дату укладення цього договору визначається первинними договорами та договорами забезпечення, а саме: заборгованість за кредитним договором № 0 від 26 червня 2008 року боржника ОСОБА_2 становить 6828,32 доларів США, проценти 10 216,64 доларів США (а. с. 3-5).

Згідно акта приймання-передачі прав вимоги від 09 серпня 2019 року АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) права вимоги ТОВ «Українська факторингова компанія», а ТОВ «Українська факторингова компанія» приймає права вимоги в обсязі та на умовах, визначених договором, а саме за договорами: кредитний договір № 0 від 26 червня 2008 року та договір поруки № 213301 від 26 червня 2008 року (а. с. 6).

Також 09 серпня 2019 року між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким ТОВ «Українська факторингова компанія» відступає (передає), а ОСОБА_1 набуває (приймає) від ТОВ «Українська факторингова компанія» належні йому права грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 червня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , з усіма змінами і доповненнями, кредитором за якими є ТОВ «Українська факторингова компанія» на підставі договору факторингу № 09/08/2019 від 09 серпня 2019 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська факторингова компанія», в обсязі, що визначається в цьому договорі, та перераховує на користь ТОВ «Українська факторингова компанія» грошову суму, вказану в цьому договорі. Також відступається право вимоги за договором поруки № 213301 від 26 червня 2008 року, який укладено в якості забезпечення виконання умов кредитного договору (а. с. 7-9).

Згідно з пунктом 1.2. цього договору за кредитним договором відступаються наступні права, що складаються з: основної суми боргу - 45 487,87 доларів США; проценти - 28 900,31 доларів США та інших платежів, нарахованих в майбутньому.

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до пункту 2.1. договору відступлення права вимоги від 09 серпня 2019 року відступлені права вважаються відступленими цесіонарію в день підписання цього договору після отримання грошових коштів від цесіонарія. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу відступлених прав до цесіонарія останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку цесіонарія або цедента або підписання будь-яких документів.

Водночас розділом 4 цього договору передбачено, що відступлені права вважаються відступленими (переданими) цедентом та набутими (прийнятими) цесіонарієм в день належного виконання цесіонарієм умов п. 3.1. - п. 3.3. даного договору (п. 4.1.). Цедент на підтвердження дійсності відступлених прав зобов`язується в день повного належного виконання цесіонарієм зобов`язань, згідно з п. 3.1. - п. 3.3. цього договору, передати цесіонарію оригінали документів, які підтверджують відповідні зобов`язання боржника за кредитним договором перед ним (п. 4.2.). Передача оригіналів та/або копій усіх документів, визначених в п. 4.2. цього договору від цедента до цесіонарія здійснюється сторонами згідно акту приймання-передачі документів (п. 4.3.).

Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень.

До заяви про заміну стягувача заявником ОСОБА_1 на підтвердження переходу до нього прав кредитора за кредитним договором №0 від 26 червня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , а також договорами забезпечення цього договору, додано копію акта приймання-передачі документації від 09 серпня 2019 року, відповідно до якого ТОВ «Українська факторингова компанія» передало, а ОСОБА_1 прийняв таку документацію: оригінал договору про надання споживчого кредиту № з додатками; оригінал договору поруки з додатками; оригінал договору іпотеки; копії процесуальних документів по кредитній справі (а. с. 9 на звороті).

Проте надана заявником копія акта не підтверджує факту переходу до нього прав за договором про надання споживного кредиту № 0 від 26 червня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , а також за договором поруки № 213301 від 2008 року, укладеним із ОСОБА_3 , оскільки за змістом акту ОСОБА_1 прийняв, зокрема, оригінал договору про надання споживчого кредиту № без зазначення дати договору та сторін договору, тоді як рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 12 травня 2015 року у справі № 136/2778/14-ц, у якій ОСОБА_1 просить замінити стягувача, стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 0. Номеру та дати договору поруки у цьому акті не зазначено, так само як і не зазначено сторін цього договору, що не дає можливості встановити факту передачі ОСОБА_1 прав вимоги саме за договором поруки, укладеним із ОСОБА_3 . Також заявник не надав суду доказів оплати ТОВ «Українська факторингова компанія» грошових коштів за договором відступлення прав вимоги від 09 серпня 2019 року, сплата яких згідно з п. 2.1. та 4.1. є обов`язковою умовою для відступлення прав за договором.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами факту переходу до нього прав грошової вимоги до ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № від 26 червня 2008 року та до ОСОБА_3 за договором поруки № 213301 від 26 червня 2008 року, апеляційний суд вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача у справі № 136/2778/14-ц.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в тому, що сторонами підписаний акт приймання-передачі документації, згідно якого первісний кредитор передав правонаступнику примірники договорів не заслуговують на увагу та спростовуються вищевикладеним.

Інші доводи апеляційної скарги щодо того, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що між сторонами було укладено не договір факторингу, а договір цесії (відступлення права вимоги), учасником якого може бути будь-яка фізична особа, не заслуговують на увагу виходячи із наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами: цедентом - ТОВ «Українська факторингова компанія» і цесіонарієм - громадянином України ОСОБА_1 09 серпня 2019 року укладено договір відступлення права вимоги (а. с. 7-9).

Незважаючи на його назву - договір відступлення права вимоги, він є договором факторингу. Цесія (уступка права вимоги) є одним із обов`язкових елементів відносин факторингу, а сама по собі назва договору не змінює його правової природи.

Стаття 1054 ЦК України визначає перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими особами, виключно, можуть бути банки або інші фінансові установи.

Фізична особа не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі послуги надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки та інші установи, що мають право на здійснення фінансових операцій і внесені до реєстру фінансових установ.

Таким чином відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 і статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор, яким може бути лише банк чи інша фінансова установа.

Така правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року по справі № 465/646/11.

Отже, заміна сторони виконавчого провадження у даній справі, а саме стягувача, яким є банк - ПАТ «УкрСиббанк», на фізичну особу, не відповідатиме вимогам закону.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 29 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
В. В. Сопрун

Повний текст судового рішення складено 19 грудня 2019 року