Постанова

Іменем України

31 січня 2019 року

м. Київ

справа № 459/1779/16-ц

провадження № 61 - 28736св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - Червоноградського народного дому відділу культури Червоноградської міської ради Львівської області,

представник відповідача - ОСОБА_7,

третя особа - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Червоноградського народного дому відділу культури Червоноградської міської ради Львівської області на рішення апеляційного суду Львівської області від 4 травня 2017 року у складі колегії суддів: Шандри М. М., Левика Я. А., Струс Л. Б.,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Червоноградського народного дому відділу культури Червоноградської міської ради Львівської області (далі - Червоноградський народний дім), в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ директора Червоноградського народного дому ОСОБА_6 від 20 березня 2016 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани; визнати незаконним та скасувати наказ від 07 червня 2016 року про її звільнення з роботи; поновити її на роботі прибиральницею Червоноградського Народного дому та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що з 2005 року по 2016 рік позивач працювала прибиральницею у Червоноградському народному домі. Наказом директора Червоноградського народного дому від 20 березня 2016 року їй оголошено догану. Підставою для оголошення догани стало те, що начебто вона, працюючи прибиральницею, 03 березня 2016 року пошкодила лаково-фарбове покриття поручнів сходового маршу на 1-2 поверсі, чим завдала матеріальних збитків на суму 233 грн, чим, на думку керівника Народного дому, порушила правила внутрішнього трудового розпорядку, свою посадову інструкцію та колективний договір.

Наказом директора Червоноградського народного дому від 07 червня 2016 року позивача звільнено з посади прибиральниці, у зв'язку з тим, що вона не прибрала закріплену за нею дільницю, внаслідок чого порушила правила внутрішнього трудового розпорядку.

Позивач посилається на те, що не вчиняла будь-яких дисциплінарних порушень, а закріплена за нею дільниця була не прибрана з поважних причин. За відсутності її вини та крайньої необхідності, її звільнили з роботи по надуманих підстав, тому просить визнати незаконними та скасувати накази директора Червоноградського народного дому про притягнення до дисциплінарної відповідальності і звільнення, поновити її на роботі прибиральницею Червоноградського народного дому та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року у складі судді Кріль М. Д. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і її звільнення відбулося відповідно до норм трудового законодавства.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 04 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора Червоноградського народного дому від 20 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора Червоноградського народного дому від 07 червня 2016 року про звільнення ОСОБА_4 з роботи за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, поновивши її у вказаному підприємстві на посаді прибиральниці.

Стягнуто з Червоноградського народного дому на користь ОСОБА_4 17 003,98 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу без урахувань обов'язкових утримань та платежів.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі.

Стягнуто з Червоноградського народного дому відділу культури Червоноградської міської ради Львівської області в дохід держави 1102,40 грн судового збору.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції обмежився загальним посиланням на систематичне невиконання без поважних причин позивачем обов'язків, покладених на неї трудовим договором, при застосуванні такого крайнього заходу як звільнення та не врахував положення частини третьої статті 149 КЗпП України, згідно з яким при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

З урахуванням встановлених під час розгляду справи конкретних обставин та того, що за сумлінну працю позивач неодноразово преміювалась за підсумками роботи за різні періоди відповідно до Положення про преміювання та надання матеріальної допомоги працівникам народного дому, затвердженим директором Червоноградського народного дому від 01 березня 2016 року і погодженого з трудовим колективом, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обране відповідачем стягнення за допущений позивачем проступок у вигляді звільнення з роботи не відповідає вимогам, наведеним у частині третій статті 149 КЗпП України. Звільнення ОСОБА_4 з роботи за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов'язків за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, не можна вважати законним та обґрунтованим, і тому вказаний наказ підлягає скасуванню, а позивач, відповідно до положень статті 235 КЗпП України поновленню на роботі на посаді, яку вона займала до звільнення, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день ухвалення судом рішення.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Червоноградський народний дім, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалене у справі рішення апеляційного суду із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про невідповідність наказу про звільнення вимогам частини третьої статті 149 КЗпП України, оскільки під час винесення наказу про звільнення позивача керівництвом відповідача було враховано, що позивач вже двічі протягом року притягалась до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган, а також піддавалась впливу трудового колективу щодо неналежної поведінки та, незважаючи на це, не змінила своє відношення до трудової дисципліни та до належного виконання своєї роботи.

Керівництвом відповідача застосовано крайній можливий та необхідний захід впливу на позивача, яка своїм неналежним ставленням до роботи порушила трудову дисципліну та правила внутрішнього трудового розпорядку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою. Справу витребувано із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У відзиві на касаційну скаргу позивач не погодилась з доводами відповідача та просила залишити ухвалене у справі рішення апеляційної інстанції без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що наказом директора Червоноградського народного дому ОСОБА_6 від 20 березня 2016 року ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за порушення п. 4.1 «Правил внутрішнього трудового розпорядку», п.6 розділу Обов'язки «Посадової інструкції прибиральниці Народного дому» від 01 вересня 2014 року, п. 3.6 «Колективного договору» від 14 листопада 2013 року. Від надання пояснень ОСОБА_4 відмовилась.

Підставою для оголошення догани ОСОБА_4 за вказаним наказом стало те, що остання 03 березня 2016 року пошкодила лакофарбове покриття поручнів сходового маршу на 1-2 поверсі Червоноградського народного дому.

Наказом директора Червоноградського народного дому ОСОБА_6 від 07 червня 2016 року ОСОБА_4 звільнено з посади прибиральниці Червоноградського народного дому з 07 червня 2016 року за пунктом 3 статті 40 КзпП України.

Підставою для звільнення стало те, що ОСОБА_4 13 травня 2016 року не прибрала дільницю, яка закріплена за нею та до неї протягом року двічі застосовувались заходи дисциплінарного стягнення (наказ №77

від 13 листопада 2015 року, наказ від 20 березня 2016 року).

Пунктом 3 статті 40 КЗпП Українивстановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

За змістом вказаної норми для звільнення працівника з підстав систематичного невиконання ним своїх трудових обов'язків необхідно невиконання їх без поважних причин.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення (частина перша статті 147 КЗпП України).

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган відповідно до статті 149 КЗпП України повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення; за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення; при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника; стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

При притягненні працівника до даного виду відповідальності, роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов'язків, роз'яснити ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, врахувати обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Під час апеляційного розгляду справи судом встановлено, що жодних спеціальних препаратів для прибирання перил, покритих лаком позивачу не видавалось, відповідний інструктаж з нею не проводився, тому підстави вважати, що її обґрунтовано притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани немає.

Крім того, на підставі оцінки наданих позивачем доказів щодо оскарження наказу від 20 березня 2016 року та заперечень відповідача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії позивача щодо миття та у зв'язку з цим пошкодження лакового покриття на перилах, яке вона намагалася усунути власними силами та коштами, не спричинили негативних наслідків для Червоноградського народного дому.

Допущений 13 травня 2016 року позивачем проступок щодо неналежного і неповного прибирання закріпленої за неї дільниці, не свідчить про систематичність невиконання позивачем без поважних причин покладених на неї трудових обов'язків, а обраний роботодавцем за це захід стягнення у вигляді звільнення з роботи не відповідає наведеним вище вимогам частини третьої статті 149 КЗпП України, оскільки не враховує ступінь тяжкості вчиненого проступку, відсутність заподіяної ним шкоди, не враховує обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу позивача, яка за сумлінну працю неодноразово преміювалась за підсумками роботи за різні періоди та протягом 10 років роботи у відповідача жодних зауважень не мала.

Під час розгляду справи суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з'ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням пояснень працівника, яке є однією з важливих гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Встановивши наведені вище обставини, на підставі належної оцінки сукупності доказів та правильно застосувавши норми матеріального права до спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що звільнення позивача за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України не можна вважати законним, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для поновлення незаконно звільненого працівника на роботі зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи касаційної скарги відповідача щодо неправильного застосування норм матеріального права спростовуються встановленими апеляційним судом фактами і обставинами, а також змістом правильно застосованих до спірних правовідносин норм матеріального закону.

Наведені у касаційній скарзі доводи відповідача зводяться до незгоди з висновками апеляційного суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв'язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Червоноградського народного дому відділу культури Червоноградської міської ради Львівської області залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 4 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська