Постанова

Іменем України

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 747/830/16-ц

провадження № 61-17956св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - керівник Бахмацької місцевої прокуратури в інтересах держави,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Талалаївська районна державна адміністрація,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 нарішення Апеляційного суду Чернігівської області від 26 січня 2017 року у складі колегії суддів: Онищенко О. І., Вінгаль В. М., Харечко Л. К.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року керівник Бахмацької місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Талалаївської районної державної адміністрації (далі - Талалаївської РДА) та просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки водного фонду з розташованим на ній водним об`єктом (ставка) в урочищі «Барсуківщина» на території Талалаївської селищної ради Талалаївського району Чернігівської області, укладений 14 вересня 2010 року між відповідачами, зареєстрований у Талалаївському районному реєстраційному відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за №82.

Свої вимоги обґрунтував тим, що розпорядженням Талалаївської РДА № 212 від 26 липня 2010 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду (ставка) в користування на умовах оренди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для риборозведення, за рахунок земель державної власності, розташованої в урочищі «Барсуківщина» на території Талалаївської селищної ради та надано в оренду вказаним громадянам земельні ділянки загальною площею 10, 6091 га вартістю 259 116, 29 грн для риборозведення. На підставі цього розпорядження між відповідачами 14 вересня 2010 року укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду з розташованим на ній водним об`єктом (ставком).

За результатами вивчення стану додержання вимог земельного законодавства Бахмацькою місцевою прокуратурою було встановлено, що вказаний договір оренди земельної ділянки укладено з грубим порушенням вимог діючого земельного законодавства, оскільки технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки не розроблялась і не погоджувалась, на розгляд до Талалаївської районної ради не надавалась, останньою не затверджувалась. У зв`язку з непроведенням нормативної грошової оцінки землі невірно визначений розмір орендної плати і як наслідок до бюджету не надходять кошти у розмірі, визначеному законодавством, чим порушуються інтереси держави.

Керівник Бахмацької місцевої прокуратури посилається на те, що дана позовна заява спрямована на захист державних інтересів, що викликано необхідністю задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання розпорядження землями водного фонду.

Вказує, що Талалаївська РДА хоч і розпорядилася спірними земельними ділянками водного фонду, але враховуючи укладення нею договору з порушенням вимог чинного законодавства, вона не може бути позивачем у цій справі, а тому права позивача набуває прокурор.

Окрім цього зазначає, що про порушення вимог чинного законодавства прокуратурі стало відомо лише у липні 2016 року після отримання та вивчення документів, а також інформації від Талалаївської РДА, відділу Держгеокадастру у Талалаївському районі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що положення спірного договору в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства щодо грошової оцінки земельної ділянки та розрахунку орендної плати в залежності від її вартості, а прокурором не доведено, що саме у зв`язку із непроведенням нормативної грошової оцінки землі до бюджету не надходять кошти у розмірі, визначеному законом.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 26 січня 2017 року рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки водного фонду з розташованим на ній водним об`єктом (ставка) в урочищі «Барсуківщина» на території Талалаївської селищної ради Талалаївського району Чернігівської області, укладений 14 вересня 2010 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і Талалаївською РДА, зареєстрований у Талалаївському районному реєстраційному відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 82.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення місцевого суду, апеляційний суд виходив з того, що

нормативна грошова оцінка земельної ділянки є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, а оскільки при укладенні відповідачами спірного договору вона не проводилась, апеляційний суд дійшов висновку, що договір оренди суперечить приписам чинного законодавства.

Водночас апеляційний суд вважав обґрунтованим звернення з цим позовом до суду прокурора, з огляду на неможливість участі у справі в якості позивача Талалаївської РДА за її фактичного процесуального статусу відповідача.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовна давність прокурором не пропущена, оскільки про невідповідність оскаржуваного договору вимогам закону він дізнався з відповіді відділу Держгеокадастру в Талалаївському районі від 11 липня 2016 року на його запит, а з даним позовом звернувся до суду у серпні 2016 року, тобто в межах встановленого законом трирічного строку.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2016 року та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 26 січня 2017 року, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що вирішуючи спір по суті суди не перевірили в чиїх інтересах прокурор пред`явив позов, не встановили до компетенції якого державного органу віднесено саме здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, і чи може прокурор здійснювати представництво такого органу в суді.

Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано рішенням апеляційного суду, то в касаційному порядку не переглядається.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, зупинено виконаннярішення Апеляційного суду Чернігівської області від 26 січня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

03 травня 2018 року справу № 747/830/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Від керівника Бахмацької місцевої прокуратури надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких він просить залишити її без задоволення, а рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 26 січня 2017 рокубез змін.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що 26 грудня 2007 року Талалаївською РДА видано розпорядження № 460, згідно з яким ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду на території Талалаївської селищної ради (колишнього радгоспу «Барсуківщина»).

14 вересня 2010 року між Талалаївською РДА та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду з розташованими на ній водним об`єктом (ставка) в урочищі «Барсуківщина» на території Талалаївської селищної ради, за умовами якого Талалаївська РДА (орендодавець) надала, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (орендарі) прийняли у строкове платне користування земельну ділянку водного фонду як цілісний водогосподарський комплекс з розташованим на ній водним об`єктом, прибережною захисною смугою, гідротехнічними спорудами та зосередженими в ньому водними ресурсами, для ведення рибного господарства, із земель запасу в урочищі «Барсуківщина» за межами населеного пункту на території Талалаївської селищної ради.

За умовами цього договору в оренду передано земельну ділянку з розташованим на ній водним об`єктом загальною площею 10, 6091 га, договір укладено на 20 років.

У додатку № 1 до договору оренди землі зазначено, що розрахунок розміру орендної плати за використання земель водного фонду в урочищі «Барсуківщина» здійснено виходячи з грошової оцінки 1 га земель (ріллі) по області.

Даний договір підписаний сторонами та зареєстрований у Талалаївському районному реєстраційному відділ Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 15 листопада 2010 року за № 82.

Згідно з листом відділу Держгеокадастру у Талалаївському районі від 11 липня 2016 року технічна документація по нормативно-грошовій оцінці земельної ділянки водного фонду в урочищі «Барсуківщина» площею 10, 6091 га не розроблялася.

На запит Бахмацької місцевої прокуратури відділом Держгеокадастру у Талалаївському районі Чернігівської області 03 серпня 2016 року надано відповідь щодо вартості земельної ділянки площею 10, 9091 га в урочищі «Барсуківщина», яка орендується ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно договору від 14 вересня 2010 року, в якій зазначено, що з 2012 року застосовується коефіцієнт 1, 756 для ріллі згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2011 року № 1185 «Про внесення змін до Методикик нормативно грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» для врахування змін у рентному доході, тому вартість земельної ділянки становить: за 2012-2014 рік: 172 882, 50 грн; за 2015 рік: 215 930,24 грн; за 2016 рік: 259 116, 29 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

За приписами частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Орендна плата відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється Законом України «Про оплату за землю», та перевищувати 10% їх нормативної грошової оцінки.

Частиною першою пункту 289.1 статті 289 ПК України і частиною першою статті 13 Закону України «Про оцінку земель»(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими та затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України «Про оцінку земель»).

Отже, обов`язок зі сплати орендної плати є нормативно врегульованим і не може визначатися чи змінюватися та припинятися сторонами договору за власним волевиявленням.

Встановивши, що при укладенні договору оренди земельної ділянки між Талалаївською РДА та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, проведена не була, апеляційний суд обґрунтовано вважав, що договір оренди є таким, що суперечить приписам чинного законодавства, а тому є підстави для визнання його недійсним.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституцій України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру».

Частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тлумачення частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Згідно з частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Як зазначено апеляційним судом, прокурором при зверненні до суду з даним позовом надано правове обґрунтування підстав звернення до суду за захистом інтересів держави та визначено при цьому орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах - Талалаївську РДА, а оскільки вказаний орган є відповідачем у даній справі, чиї порушення у здійсненні таких функцій визначені як підстави поданого позову, апеляційний суд дійшов висновку, що прокурором правомірно заявлено даний позов самостійно як позивачем.

Проте колегія суддів касаційного суду не може погодитися з таким висновком, оскільки прокурором не наведено, а апеляційним судом не встановлено наявність виключного випадку для подання позову керівником Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області в інтересах держави.

Так, предметом позову у цій справі є правомірність укладення договору оренди земельної ділянки водного фонду, яка розташована на території Талалаївської селищної ради Талалаївського району Чернігівської області.

Встановлено, що з даним позовом до суду прокурор звернувся у серпні 2016 року.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14 січня 2015 року, в редакції на момент пред`явлення позову до суду, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр), яка, в свою чергу, є правонаступником усіх майнових прав та обов`язків Державного агентства земельних ресурсів України у зв`язку із реорганізацією шляхом перетворення згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» № 442 від 10 вересня 2014 року, є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику, зокрема, у сфері земельних відносин.

Згідно з покладеними на нього завданнями, зазначеними у цьому Положенні, Держгеокадастр організовує та здійснює державний нагляд (контроль), зокрема, за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок.

Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Вирішуючи питання щодо правомірності пред`явлення цього позову прокурором, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, не з`ясував повноважень відповідного територіального управління Держгеокадастру, на якого державою покладений обов`язок здійснювати державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій, у тому числі земель водного фонду, не перевірив можливості прокурора замінювати у судовому провадженні вказаного суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що висновок апеляційного суду про те, що прокурором правомірно заявлено даний позов самостійно як позивачем є передчасним.

З`ясування даного питання є тим більш важливим для даної справи, що відповідачами заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності, яка має обраховуватися від дня, коли саме належний позивач по справі довідався або міг довідатися про порушення свого права.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Оскільки до повноважень Верховного Суду не належить установлення фактичних обставин, надання оцінки чи переоцінки зібраних у справі доказів, що позбавляє Верховний Суд ухвалити власне рішення, а суд апеляційної інстанції не використав вказані повноваження, ухвалене у справі судове рішення апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати вищевикладене та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 26 січня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов