БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/2543/19, cправа № 361/3729/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» листопада 2019 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Телепи Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі - 160 112 грн. 50 коп. та сплачений судовий збір у розмірі - 2 401 грн. 69 коп.

В обґрунтування вимог зазначається про те, що 21 вересня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Плюс Банк» (правонаступником якого є акціонерне товариство «Ідея Банк») та ОСОБА_1 укладено договір про № 910.10731, за яким останній отримав кредит у розмірі - 83 698 грн. 80 коп. зі сплатою 19,9 % річних. Взяті на себе зобов`язання щодо надання кредитних коштів позивач виконав у повному обсязі. Разом з тим, відповідач допустив прострочення грошового зобов`язання, останній платіж здійснив 21 січня

2014 року. Станом на 08 травня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 складає 160 112 грн. 50 коп. З підстав стягнення наявної заборгованості позивач змушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 07 червня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

30 липня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву та заява ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності у даній справі.

У судове засідання позивач акціонерне товариство «Ідея Банк» представника не направив, у позовній заяві просив суд розглянути дану справу без участі його представника.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти їх задоволення. У подальшому подав до суду заяву про розгляд даної справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги він не визнає та просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 21 вересня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Плюс Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 910.10731, за яким банк надає позичальнику кредит у сумі - 83 698 грн. 80 коп. на строк 84 місяців. Кредит надається для фінансування купівлі позичальником транспортного засобу марки «Daewoo», модель «Nexia», 2011 року випуску, в сумі - 81 260 грн. 00 коп., фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника в сумі - 2 438 грн. 80 коп.

Відповідно до умов кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти річні в розмірі, що визначається, як змінна частина ставки, збільшена на

4,8500 %. Станом на день укладення договору змінна частина ставки становить 15,0500 %, що разом із маржою банку складає 19,9000%.

Згідно із розділом 4 кредитного договору позичальник зобов`язаний отримати кредит і протягом дії договору сплачувати кредит та проценти у вигляді ануїтетних платежів на визначений рахунок в терміни та у сумах, визначених у Графіку щомісячних платежів. Як вбачається із Графіку щомісячних платежів позичальник зобов`язувався щомісячно 21 числа відповідного місяця погашати заборгованість у розмірі - 1 853 грн. 60 коп., останній платіж мав бути здійснений 21 вересня 2018 року у розмірі - 1 791 грн. 52 коп. Датою сплати кожного платежу є дата зарахування коштів на рахунок банку.

Згідно із розділом 3 кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язання за цим договором є: застава транспортного засобу, згідно із договором застави.

Відповідно до меморіальних ордерів № 910.10731 від 23 вересня 2011 року та

№ 910.10731 від 23 вересня 2011 року відповідач отримав кредитні кошти у розмірі

- 83 698 грн. 80 коп.

Згідно із довідкою-розрахунком станом на 08 травня 2019 року за кредитним договором № 910.10731 від 21 вересня 2011 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 рахується заборгованість у розмірі - 160 112 грн. 50 коп., що складається із простроченого боргу у розмірі - 68 945 грн. 07 коп., прострочених процентів у розмірі - 89 072 грн. 30 коп., строкових процентів - 792 грн. 83 коп., віндикаційних витрат - 1 302 грн. 30 коп.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, а також зазначає про те, що 24 жовтня 2013 року заставний автомобіль марки «Daewoo» модель «Nexia», 2011 року випуску, був вилучений.

Відповідно до акту прийому-передачі майна, придбаного за рахунок коштів згідно із кредитним договором від 24 жовтня 2013 року ОСОБА_1 добровільно передав представнику акціонерного товариства «Ідея Банк» транспортний засобі марки «Daewoo» модель «Nexia», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу отримано. Таким чином, заставний транспортний засіб був переданий на відповідальне зберігання позивачу.

При розгляді даної справи по суті позивач не надав суду доказів щодо продажу вилученого транспортного засобу чи його реалізації у будь-який інший спосіб. Разом з тим, доказів, які б спростовували доводи відповідача щодо вилучення транспортного засобу

24 жовтня 2013 року позивачем до суду також надано не було.

З виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що 30 грудня 2013 року здійснено погашення заборгованості у зв`язку із продажем автомобіля у розмірі - 36 160 грн. 51 коп., а тому обставини щодо вилучення транспортного засобу та його продажу суд вважає встановленими.

Цивільні права та обов`язки, відповідно до пункту 1 частини другої статті

11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті

530 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що у разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті

625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).

Таке задоволення вимог кредитор здійснює шляхом звернення стягнення на предмет застави (частина перша статті 589 ЦК України, таття 20 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлена тривалість загальної позовної давності у три роки.

Згідно частини другої статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Частинами першою, другою статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до умов кредитного договору, а саме пункту 9 розділу 10 строк позовної давності для стягнення боргу за кредитним договором встановлюється тривалістю у п`ять років.

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором № 910.10731 від 21 вересня 2011 року, наданої позивачем після заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, відповідачем 20 січня 2014 року внесено у рахунок погашення боргу грошові кошти у розмірі - 2 747 грн. 19 коп. Після 20 січня

2014 року будь-які кошти на рахунок відповідача щодо погашення заборгованості не надходили. Таким чином, останній платіж здійснено 20 січня 2014 року. У спосіб вилучення заставного транспортного засобу 24 жовтня 2013 року та його продажу позивач частково задовольнив свої вимоги за рахунок предмету застави. Вилучення транспортного засобу є початком перебігу строку позовної давності. 30 грудня 2013 року позивач зарахував кошти від продажу транспортного засобу у рахунок погашення заборгованості. До суду із позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся 16 травня 2019 року, тобто по сплину 5 років з моменту дострокового задоволення своїх вимог, а також дати внесення останнього платежу 20 січня 2014 року.

З огляду на викладені обставини, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності на звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку із відмовою у задоволенні даного позову, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 81, 263-265 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин