Справа № 211/3148/19
Провадження № 2/211/1627/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

18 грудня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Польчик Л.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Мачихина Ю.М.

за відсутності:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, вказавши, що вона є пенсіонеркою по інвалідності, є самотньої жінкою та єдиним її доходом є пенсія яка не забезпечує їй необхідного мінімума проживання, оскільки частину віддає на оплату комунальних послуг, суми пенсії яка їй залишається ледь вистачає на харчування та вже побутовими предметами першої необхідності забезпечити себе не може тому змушена звертатися за допомогою до сторонніх осіб.

Вона є хворою людиною та інвалідом другої групи у зв`язку із чим потребує в постійному лікуванні та допомозі свого сина, який працює та отримує заробіток, тому просять стягнути з відповідача аліменти на свою користь та утримання у розмірі 6000,00 грн., щомісячно і довічно.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Позивач ОСОБА_1 раніше зверталася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просять їх задовольнити. Її представник адвокат Мачихин Ю.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі покладаючись на обставини викладені у позовній заяві, просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 6000,00 грн., щомісяця, довічно. Також просив ухвалити заочне рішення.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України.

В порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши представника позивача адвоката Мачихина Ю.М., дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8 - копія свідоцтва про народження).

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 являється пенсіонером по інвалідності 2 групи за загальним захворюванням, довічно(а.с.6). Другу групу інвалідності позивачу ОСОБА_1 було встановлено 17 червня 2014 року комісією МСЕК безстроково у зв`язку з загальним захворюванням - ураження опорно - рухового апарату (а.с. 5 довідка із акту огляду МСЕК № 025134).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Криворізькому південному об`єднаному управлінні ПФУ у Дніпропетровській області та отримує пенсію (у січні - лютому 2019 року) 1532,59 грн. щомісяця, (у березні - квітні 2019 року) 2837,68 грн. щомісяця,що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області № 3849 8981 9047 8893.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

Суд також враховує, що відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що позивач ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо його утримання, тому підстав у відповідності до ч.1 ст.204 СК України для звільнення відповідача від обов`язку утримувати батьків не вбачається.

Суд враховує, що позивач є пенсіонеркою та інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням з ураженням опорно - рухового апарату, тобто в правовому розумінні є непрацездатною, потребує додаткових втрат на придбання ліків та проходження лікування, а отже потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров`я сторін, неможливість одержання позивачем утримання від інших осіб, а також матеріальний стан відповідача, відсутність даних про його офіційне працевлаштування, сімейний стан, відсутність інших утриманців.

Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів, який потрібно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, суд вважає, що справедливим буде стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., на утримання матері.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином, враховуючи, що позивач у даній справі звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 76-81, 141,258- 259, 264-265, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь непрацездатної матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 07.06.2019 року, довічно.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім ) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко

Повний текст рішення складено 20.12.2019 року