Справа № 496/3888/19
Провадження № 2/496/1807/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

за участю:

секретаря - Желяпової О.Ф.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , посилаючись на те, що з відповідачем вони проживали в незареєстрованному шлюбі, від даного шлюбу мають малолітнього сина- ОСОБА_3 , 2012 р.н., на даний час дитина мешкає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому позивач вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.

Позивач у судовому засіданні на позовних вимогах наполягала.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі.

Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторони по справі мають спільного сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Мирненської сільської ради Біляївського районну Одеської області, актовий запис № 19, де батьком вказаний відповідач - ОСОБА_2 (а.с. 5).

Згідно довідки виданої Мирненською сільською радою Біляївського району Одеської області № 1445 від 16.09.2019 року, дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, житлової площі не має (а.с. 6).

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач, як батько своєї дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття.

Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В даному випадку, позивачка просить стягувати аліменти в частці від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо.

При цьому судом не встановлено, що у відповідача наявні непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням.

Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що судом не встановлено, що у відповідача наявні інші непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Відповідачем до матеріалів справи не було надано доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становища, тому суд вважає, що відповідач, як батько малолітньої дитини, зобов`язаний сплачувати на її утримання аліменти в розмірі ј частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 55, 76, 80, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 81, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ) про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 02 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

В частині стягнення аліментів на дитину допустити негайне виконання рішення суду - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суду першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02 грудня 2019 року.

Суддя Буран В.М.