РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/14554/19

Провадження № 22-ц/4815/1474/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство "Рівнеазот"

розглянув у порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Кучиної Н.Г. від 5 вересня 2019 року, проголошене в м. Рівне,

в с т а н о в и в :

31.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за затримку виплати розрахункових сум при звільненні.

Позовні вимоги мотивує тим, що з24.07.2017 року з огляду на систематичну затримку виплати заробітної плати він був вимушений звільнитися з роботи з ПрАТ "Рівнеазот" за ч.3 ст. 38 КЗпІІ України. На момент звільнення відповідач мав перед ним заборгованість з виплати заробітної плати за період лютий - червень 2017 року на загальну суму 16 952,68 грн., яку було стягнуто судовим наказом від 3.04.2018року та виплачено 23.07.2019 року.

Вважає таку бездіяльність відповідача незаконною, адже нею істотно порушується право працівника на своєчасну оплату виконаної праці, а тому відповідач зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

У зв`язку з викладеним, просив стягнути з ПрАТ "Рівнеазот" на свою користь, з урахуванням уточнених позовних вимог 138 010,74 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 липня 2017 року по 23 липня 2019 року, з розрахунку 277,13грн. за кожний робочий день прострочення.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 5 вересня 2019 року стягнуто з ПрАТ "Рівнеазот" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 138 010,74грн. з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що ПрАТ "Рівнеазот" при звільненні не виплатило належних позивачу сум у строки, визначені у статті 116 КЗпП України, при цьому, між сторонами відсутній наявний спір щодо їх розміру, а тому з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні без урахуванням принципу співмірності.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі відповідач покликається на незаконність рішення суду про стягнення повної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Вказує, що при вирішенні спору, суд першої інстанції визначив середній заробіток позивача з недотриманням абз.4 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого КМУ №100 від 8.02.1995 року, та без урахування довідки №932 від 16.08.2019 року, відповідно до якої у період з березня по червень 2017 року ОСОБА_1 зарплата не нараховувалась та ним не відпрацьовано жодних годин. Позивач у період з 2 червня 2016 року по 30.05.2017 року був звільнений від роботи на період проходження строкової військової служби під час особливого періоду, а з 31травня по 26червня 2017 року - перебував у відпустках. Йому розрахунок середнього заробітку за період з березня по червень 2017 року проводився згідно тарифної ставки.

Доводить, що в довідці про доходи №912 від 14.03.2018 року відображено збережений середній заробіток з податками та іншими обов`язковими платежами, а довідка №932 від 16.08.2019 року-середній заробіток, який розрахований згідно постанови №100.

Вважає, що середньогодинна зарплата позивача становила 21,3909 грн., а середньоденна зарплата при восьмигодинному робочому дні -171,13грн.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені до 85 222,74 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Цуняк В.Й. вважає рішення суду законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що відповідачем докази подані до суду першої інстанції з відзивом з порушенням ст.83 ЦПК України, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні судом визначений правильно, з дотриманням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8.02.1995року №100. Просить рішення суду залишити буз змін, а апеляційну скаргу - без задоволення

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПрАТ "Рівнеазот".

Наказом №1994 - ВК від 21.07.2017року позивача було звільнено з ПрАТ "Рівнеазот" за власним бажанням з 24.07.2017 року, у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю на підставі ст.38 КЗпП України.

Судовим наказом Рівненського міського суду від 3 квітня 2018 року стягнуто з ПрАТ "Рівнеазот" на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену зарплату у сумі 16 952,68 грн., який виконано 23 липня 2019 року.(а.с.8,9)

ОСОБА_1 з 02 червня 2016 року був увільнений від роботи у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період, з 31 травня по 1 червня 2017 року - перебував у відпустці без збереження зарплати, а з 2 червня по 26 червня 2017 року - у щорічній основній відпустці.

Таким чином, у період з 2 червня 2016 року до 30 травня 2017 року на ОСОБА_1 розповсюджувалися гарантії, встановлені трудовим законодавством щодо збереження місця роботи, посади і компенсації із бюджету середнього заробітку на підприємстві, у зв`язку із призовом під час мобілізації, на особливий період, що загрожує національній безпеці.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у статті 1 Закону України «Про оплату праці».

Стаття 2 Закону України «Про оплату праці» у свою чергу визначає таку структуру заробітної плати: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналіз зазначених норм свідчить, що усі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.

Законом прямо покладається на підприємство, установу, організацію, які є роботодавцями, обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити усі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 08 листопада 2017 року у справі № 6-1626цс17, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, або якщо він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день прийняття рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Врахувавши невиплату позивачу при його звільненні всіх належних йому сум, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що з відповідача на користь працівника підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Розрахунок середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні здійснюється відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 року № 100, згідно п.2 якого, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати.

Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

У пункті 4 Порядку зазначено, що при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (на виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 у період з 2 червня 2016 року до 30 травня 2017 року проходив службу у зв`язку призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період, тобто фактично не працював і за ним, згідно статті 119 КЗпП України зберігалося місце роботи, посада і компенсувався із бюджету середній заробіток ПрАТ "Рівнеазот".

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що при розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку звільненні не враховується виплата за час, протягом якого позивач проходив військову службу під час мобілізації, однак вказаний час не виключається із розрахункового періоду. Тому у цьому випадку середній заробіток повинен розраховуватись згідно передостаннього абзацу пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Згідно довідки відповідача №932 від 16.08.2018 року (а.с.29 зв.) тариф згідно штатного розпису на день звільнення становить 21,3909грн. за годину. Такий розмір складає і середньогодинна зарплата.

Середньоденна зарплата при восьмигодинному робочому дні становить 171,13 грн.(8х21,3909).

Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає виплаті позивачу за період з 25.07.2017року по 22.07.2019 року включно становить 85222,74грн. (171,13х498).

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід змінити, зменшивши його розмір з 138010,74 грн. до 85 222,74грн.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову ОСОБА_1 був сплачений судовий збір в сумі 1382,88грн., а відповідачем при подачі апеляційної скарги -2070,17 грн. Позов задоволено на 61,75% (85222,74х100:138010,74)

В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з ПрАТ "Рівнеазот" підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені по сплаті судового збору в сумі 853,93грн. (1382,88х61,75%), а з позивача на користь відповідача -791,84грн. (2070,17х38,25%). Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 62,09грн.(853,93-791,84), а рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат-зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 5 вересня 2019 року в частині стягнутого з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні змінити, зменшивши його розмір з 138010,74 грн. до 85222 (вісімдесят п`ять тисяч двісті двадцять два) грн. 74 коп.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 5 вересня 2019 року в частині стягнутого з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" на користь ОСОБА_1 судового збору змінити, зменшивши його розмір з 1380,11 грн. до 62(шістдесят дві)грн. 09 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "Рівнеазот", місцезнаходження: 33017, м. Рівне-17, .

Постанова виготовлена 17.12.2019 року

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.