Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 295/12197/13-ц

провадження № 61-8057св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя- доповідач),

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БіМ-буд»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Благодійна організація «Сучасний вибір»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальності «БіМ-буд» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2016 року у складі судді Чішман Л. М. та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 23 травня 2016 року у складі колегії суддів: Микитюк О. Ю., Гансецької І. А., Кочетова Л. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «БіМ-буд» (далі - ТОВ «БіМ-буд») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Благодійна організація «Сучасний вибір» (далі - БО «Сучасний вибір»), про визнання недійсним договору поруки.

Позовна заява мотивована тим, що 13 січня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримала у борг 2 110 000,00 грн на строк до 14 квітня 2011року.

З метою забезпечення виконання позичальником умов договору позики 13 січня 2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ «БіМ-буд» укладений договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань, що виникають з договору позики.

14 січня 2010 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу продав свою частку в розмірі 100 % у статутному капіталі ТОВ «БіМ-буд» ОСОБА_2 . У зв`язку з купівлею частки статутного капіталу, як належала ОСОБА_3 , ОСОБА_2 включено до складу засновників та призначено директором товариства, а ОСОБА_3 виведено зі складу учасників товариства, що підтверджується протоколом зборів учасників ТОВ «БіМ-буд» № 4 від 14 січня 2010 року.

У грудні 2010 року ОСОБА_2 відступила свою частку БО «Сучасний вибір».

Оспорюваним договором поруки забезпечувалось виконання договору позики у розмірі 2 110 000,00 грн, що перевищує розмір статутного фонду, який складав 1 000 000,00 грн, рішень про надання згоди на його укладення збори товариства не приймали.

Оскільки директор ТОВ «БіМ-буд» не мав права укладати оспорюваний договір поруки та діяв з перевищенням наданих йому як директору товариства повноважень, позивач просив визнати договір поруки від 13 січня 2010 року недійсним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Останнім рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2016 року у позові ТОВ «БіМ-буд» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до частини першої статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Під час судового розгляду доводи позовної заяви не знайшли свого підтвердження.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 23 травня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «БіМ-буд» відхилено. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам по справі у їх сукупності і зробив обґрунтований висновок про безпідставність позову. Посилання заявника на частину першу статті 218 ЦК України не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказана норма поширюється на правовідносини, які виникають з правочинів, а рішення засновника юридичної особи не є правочином.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У червні 2016 року ТОВ «БіМ-буд» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «БіМ-буд» задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення загальних зборів юридичної особи є актами нормативного характеру, тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, спрямовані на регулювання господарських правовідносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих правовідносин. Рішення загальних зборів юридичної особи викладається в письмовій формі, а тому за аналогією статті 218 ЦК України факт прийняття рішення не може доводитися показаннями свідків. Судами не враховано, що відповідно до розділу 6 статуту ТОВ «БіМ-буд» вищим органом управління товариства є збори учасників, які з усіх питань діяльності товариства приймають рішення, у тому числі і щодо надання згоди на укладення оспорюваного договору. Для укладення оспорюваного договору поруки директору товариства необхідно було отримати відповідне письмове рішення вищого органу управління, а не усну згоду засновника.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом подати відзив на касаційну скаргу банку.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Богунського районного суду м. Житомира.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 13 січня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримала у борг 2 110 000,00 грн на строк до 14 квітня 2011 року.

З метою забезпечення виконання позичальником умов договору позики 13 січня 2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ «БіМ-буд» укладений договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань, що виникають з договору позики.

14 січня 2010 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу продав свою частку в розмірі 100 % у статутному капіталі ТОВ «БіМ-буд» ОСОБА_2 . У зв`язку з купівлею частки її включено до складу засновників та призначено директором товариства, а ОСОБА_3 виведено зі складу учасників товариства, що підтверджується протоколом зборів учасників ТОВ «БіМ-буд» від 14 січня 2010 року № 4.

У грудні 2010 року ОСОБА_2 відступила свою частку БО «Сучасний вибір».

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбаченими частиною другою статті 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

У пункті 6.1 Статуту ТОВ «БіМ-буд», затвердженого рішенням учасників ТОВ «БіМ-буд» від 05 грудня 2007 року (далі - Статут), зазначено, що вищим органом управління товариства є збори учасників.

До виключної компетенції зборів належить вирішення питання щодо надання згоди на укладення договорів на суму, що перевищує статутний фонд, а також кредитних договорів, договорів поруки, договорів на відчуження та передачу під заставу основних засобів та майна товариства (пункт 6.4 Статуту).

Виконавчим органом товариства є дирекція, яка вирішує всі питання його діяльності за винятком тих, які відносяться до компетенції зборів учасників. Дирекцію очолює директор, з яким укладається контракт, який від імені учасників підписує учасник, якому належить найбільша доля в статутному фонді (пункт 6.8 Статуту).

Згідно із частиною третьою статті 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Статтею 238 ЦК України передбачено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину. Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, який не мав належних повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України ).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що договір поруки підписаний зі сторони ТОВ «БіМ-буд» підписаний директором товариства ОСОБА_4, якому на підставі рішення № 3/1 одноосібного засновника ТОВ «БіМ-буд» ОСОБА_3 від 18 грудня 2009 року надано повноваження бути поручителем ОСОБА_2 і підписати договір поруки від 13 січня 2010 року.

За договором поруки, відповідно до статті 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов`язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов`язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язання боржником за те, що не було виконане останнім. Отже, порука є способом забезпечення виконання зобов`язання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю.

Зазначене вище узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 910/29382/14 (провадження № 3-1031гс16).

Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для визнання договору поруки недійсним.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів не встановила.

Доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права зводяться до переоцінки досліджених судами доказів, висновків судів не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

У цьому разі відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України зміна розподілу судових витрат не відбувається.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальності «БіМ-буд» залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк