ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/386/19
Провадження № 6/210/32/19
У Х В А Л А

іменем України

"24" січня 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Хлистуненко О.В.

секретаря судового засідання Недолуги Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, суд

ВСТАНОВИВ:

24.01.2019 року в провадження судді надійшло подання державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи. В обґрунтування подання посилається на те, що на виконанні Довгинцівського ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження 56990400 за яким боржником є ОСОБА_3. Зазначає, що рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити ПФ України про осіб-боржників, які отримують пенсії інформації не знайдено; про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи: ТОВ «Поланд кепітал інвестментс». На запити до ДФС України про джерело отримання доходів боржників фізичних осіб про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, встановленого перелік рахунків боржника, на які згідно постанови державного виконавця від 01.08.2018 року та 14.08.2018 року накладено арешт. Державним виконавцем 01.08.2018 року винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до бухгалтерії підприємства, де працює боржник. Проте постанова повернулася на адресу виконавчої служби, за закінченням встановленого строку зберігання. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що нерухоме майно, яке належить боржнику на праві приватної власності не зареєстровано. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру МВС України, інформація про зареєстровані авто відсутні.

Державним виконавцем 03.08.2018 року здійснений вихід за адресою, зазначеною у виконавчому документів, проте здійснити перевірку майнового положення боржника не вдалося, оскільки двері ніхто не відкрив, про що складений відповідний акт державного виконавця від 03.08.2018 року та залишений виклик державного виконавця щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_3 на виклики не зявився, про причини неявки не повідомив виконавця.

За повідомленням ДМС України від 31.10.2018 року ОСОБА_3 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон. 01.11.2018 року державним виконавцем було направлено до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, яке ухвалою від 06.11.2018 року задоволено.

18.01.2019 року на адресу відділу на клопотання Криворізької місцевої прокуратури №1, в якому державному виконавцю було повідомлено, що боржником індивідуально визначене нерухоме майно (нежитлові вбудовані приміщення площею 829,2 кв.м., розміщені за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соборності, 37, на першому, другому поверхах нежитлового приміщення, вбудованого в БАЦ «Арена») за актом приймання-передачі не повернуто стягувачеві. Державний виконавець, вказує, що таким чином є достатні підставі вважати, що у вказаних нежитлових приміщеннях, яке перебуває у користуванні боржника, перебуває майно боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості.

У звязку з цим, державний виконавець просить суд винести ухвалу про примусове проникнення до індивідуально визначеного нерухомого майна (нежитлового приміщення площею 829,2 кв.м., розміщеного за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соборності, 37, на першому, другому поверхах нежитлового приміщення, вбудованого в БАЦ «Арена»), яке перебуває у користуванні боржника ОСОБА_3.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Зважаючи на негайний розгляд подання відповідно до вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Суд, повно та всебічно дослідивши подання державного виконавця та додатки додані до нього, приходить до наступного.

Судом встановлено, що державним виконавцем Довгинцівського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито наступні виконавчі провадження: №56970564 за наказом №904/308/18, виданого 11.07.2018 року про стягнення боргу в розмірі 412918,27 грн. з ОСОБА_3 на користь РВ Фонду державного майна України (а.с. 5); №56970682 за наказом №904/308/18, виданого 10.07.2018 року про стягнення боргу в розмірі 656,61 грн. з ОСОБА_3 на користь РВ Фонду державного майна України (а.с. 7); №56970934 за наказом №904/308/18, виданого 10.07.2018 року про стягнення боргу в розмірі 108932,91 грн. з ОСОБА_3 на користь РВ Фонду державного майна України (а.с. 9).

14.08.2018 року державним виконавцем накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_3 (а.с. 13).

Виходом державного виконавця за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Магістральна, 23/88 перевірити майнове положення боржника не вдалося, оскільки двері ніхто не відкрив. Здійснено виклик (а.с. 15).

Згідно з договором оренди індивідуально визначеного нерухомого або іншого майна, що належить до державної власності ФОП ОСОБА_3 прийняв в строкове платне користування окремо індивідуально визначене нерухоме майно нежитлові приміщення площею 829,2 кв.м., розміщене за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Косіора, 37, на першому, другому поверхах нежитлового приміщення, вбудованого в БАЦ «Арена», заблокований з рестораном, що перебуває на балансі ДП «Криворізький державний цирк», вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 27.12.2016 року і становить за незалежною оцінкою 2338286,00 грн. (а.с. 23).

Інших доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання зобовязання суду не надано.

Так, у ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі - Закон) закріплено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 30 Конституції України, ст.1 протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Кожному гарантується недоторканність житла або іншого володіння, проникнення до якого допускається не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 18 Закону встановлено, що за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Отже, Законом передбачено, що рішення суду про проникнення в приміщення боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до приміщення, проте це не дало результатів.

Згідно вимог п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, обовязковість рішень суду є одною із основних засад судочинства, отже невиконання судового рішення є порушенням норм Конституції України, які є нормами прямої дії.

Відтак, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання і з дотриманням передбаченого порядку.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про примусове проникнення до іншого володіння особи як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду з відповідним поданням є посилання виконавця саме на наявність статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу у добровільному порядку (самостійне невиконання боржником зобовязання протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження).

Утім, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

В свою чергу, державний виконавець, звернувшись з поданням не зазначив обґрунтування у чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішення суду.

Так, наданий Акт державного виконавця від 03.08.2018 року суд не приймає до увага як доказ того, що боржник ОСОБА_3 навмисно ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, так як він складений за відсутності понятих.

В поданні державний виконавець зазначає про відсутність у боржника ОСОБА_3 пенсії, нерухомого майна, яке належить боржнику на праві приватної власності, зареєстрованих автомобілів, однак жодних доказів зазначеного суду не надає.

Також, судом не приймається до уваги копія конверту про направлення кореспонденції на адресу ОСОБА_3, оскільки з неї неможливо встановити, що саме направлялось та коли. Таким чином, у додатках до подання відсутні докази на підтвердження відправлення боржнику за адресою проживання постанови про відкриття виконавчого провадження та будь-яких викликів до ДВС (зокрема, відсутні докази відправлення кореспонденції).

Крім того, суд вважає за необхідним звернути увагу державного виконавця, що державним виконавцем не надано доказів, які підтверджують перешкоджання боржником вільному доступу виконавця до нежитлового вбудованого приміщення в БАЦ «Арена» (вимога про надання доступу до приміщення боржника, направлення такої вимоги на адресу боржника, акту, згідно якого доступ до приміщення наданий не був боржником, тощо), що свідчить про те, що в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що саме боржник перешкоджає вільному доступу виконавця до нежитлового приміщення.

Отже, суд дійшов висновку, що дане подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до житлового приміщення є недоведеними, не містить беззаперечних доводів та не підтверджено належними доказами факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовими рішеннями, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості іншого володіння особи, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Хлистуненко