Провадження № 22-ц/810/464/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_2,

на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 20 листопада 2018 року, ухваленого Сватівським районним судом у складі: судді Попової О.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який згодом уточнив та в обґрунтування якого посилався на те, що рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 30.06.2016 року у справі № 426/5977/15-ц з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частки від його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі виконавчого листа № 426/5977/15-ц від 10 серпня 2016 року Сватівським РВДВС ГТУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження № 51957317.

Наказом Сватівського районного суду Луганської області від 25 січня 2018 року у справі № 426/23543/17 з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки від його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі судового наказу № 426/23543/17 Сватівським РВДВС ГТУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження № 55921102.

Позивач є особою з інвалідністю І групи загального захворювання по опорно-руховому апарату. Єдиним його доходом є пенсія по інвалідності, яку він отримує через Пенсійний фонд України, і яка за квітень 2018 року складає 837,47 грн. з утриманими аліментами. Загальний розмір пенсії складає приблизно 1631,09 грн. = 837,47+803,54 (утримані аліменти).

Враховуючи розрахунки державних виконавців, сума аліментів, яка утримується з позивача, станом на 01 квітня 2018 року становить 447,60 грн. на доньку ОСОБА_4 та 746,00 грн. на сина ОСОБА_5 відповідно. Загальна сума аліментів становить 1193,60 грн., що складає 73,2 % від пенсії позивача по інвалідності. Враховуючи, що на суму пенсії, що залишається після утримання аліментів в розмірі 437,49 грн., прожити неможливо, позивач є людиною з обмеженими фізичними можливостями, згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 718 від 18.04.2018 року позивач має обмеження 1 ступеню до пересування, трудової діяльності, професійного навчання, здобуття освіти, і крім того, йому необхідно проходити курси реабілітації, санаторно-курортне лікування, а на кошти, які позивач отримує, лікуватися, придбати необхідні медикаменти, проходити реабілітацію не можна, оскільки залишок коштів менший навіть від встановленого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, в сумі 1373,00 грн., просив зменшити розмір аліментів на утримання дитини доньки ОСОБА_4 шляхом зміни способу присудження аліментів з 1/6 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду (фіксовану) грошову суму в розмірі 400 грн.; зменшити розмір аліментів на утримання дитини сина ОСОБА_5 шляхом зміни способу присудження аліментів з 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду (фіксовану) грошову суму в розмірі 400 грн.; звільнити від сплати заборгованості по аліментам по виконавчому провадженню № 55921102 від 20.04.2018 року згідно судового наказу № 426/23543/17 від 01.03.2018 року (стягувач ОСОБА_3.) в сумі 3090,95 грн. та по аліментам по виконавчому провадженню №51957317 згідно виконавчого листа №426/5977/15 від 10.08.2016 року (стягувач ОСОБА_2.) в сумі 657,16 грн.

Відповідачем ОСОБА_2 на позовну заяву подано відзив, в якому заперечується задоволення позовних вимог, оскільки позивач неправильно обґрунтовує свої позовні вимоги до відповідача статтею 182 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 р. № 2947-ІІІ, оскільки розмір аліментів вже визначено рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 30.06.2016 у справі № 426/5977/15-ц, згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивач нічого не зазначає про індексацію аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, тобто зловживає своїми правами, і розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - 747 грн. Позивач порушує принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до остаточного судового рішення. Крім того, в одній позовній заяві об'єднано декілька вимог до різних відповідачів, які ніяк не пов'язані між собою і не є похідними одна від одної.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 20 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів на утримання дитини доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом зміни розміру присудження аліментів з 1/6 частини із всіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/8 частини із всіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Зменшено розмір аліментів на утримання дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, шляхом зміни розміру присудження аліментів з 1/4 частини із всіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/8 частини із всіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий за рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 30.06.2016 року у справі № 426/5977/15-ц про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/6 усіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - відкликано.

Судовий наказ Сватівського районного суду Луганської області від 25 січня 2018 року у справі № 426/23543/17 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - відкликано.

Звільнено від сплати заборгованості по аліментам по виконавчому провадженню № 55921102 від 20.04.2018 року згідно судового наказу № 426/23543/17 від 01.03.2018 року (стягувач ОСОБА_3.) в сумі 3090,95 грн. та по аліментам по виконавчому провадженню № 51957317 згідно виконавчого листа № 426/5977/15-ц від 10.08.2016 року (стягувач ОСОБА_2.) в сумі 657,16 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, вважає, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам, має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, тому просить частково змінити перший абзац резолютивної частини оскаржуваного рішення, відмовивши ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 повністю; скасувати повністю другий та четвертий абзаци резолютивної частини оскаржуваного рішення, які стосуються позовних вимог до ОСОБА_2; частково змінити шостий абзац резолютивної частини оскаржуваного, відмовивши повністю ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам на дитину за виконавчим листом, виданим Сватівським районним судом Луганської області 10.08.2016 року по цивільній справі №426/5977/15-ц.

Доводами апеляційної скарги є те, що єдиним доходом позивача є пенсія по інвалідності, але суд не звернув уваги на частину першу статті 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 року № 875-XII про те, що особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна; суд неправильно застосовує статтю 182 СК України, оскільки розмір аліментів вже визначено рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 30.06.2016 року у справі № 426/5977/15-ц; суд звільнив позивача від сплати заборгованості за аліментами на його доньку без встановлення зв'язку інвалідності позивача та такої заборгованості, а також неправильно визнавши невелику пенсію позивача обставиною, що має істотне значення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2018 року визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Назарову М.В., склад колегії суддів - Єрмакова Ю.В. Стахову Н.В.

Апеляційне провадження у справі відкрито 13 грудня 2018 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ від 08.01.2019 року вилучено суддю Стахову Н.В. у зв'язку із перебуванням на лікарняному, новий суддя у складі суду Кострицький В.В. Ухвалою суду від 08 січня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду на 29 січня 2019 року об 11-30 год.

Позивач та відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги,колегія суддів вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає не в повному обсязі.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 30.06.2016 року справа № 426/5977/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частки від доходу батька, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 9).

На підставі виконавчого листа № 426/5977/15-ц від 10 серпня 2016 року, виданого на виконання вказаного рішення суду, Сватівським РВДВС ГТУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження № 51957317.

Згідно судового наказу Сватівського районного суду Луганської області від 25 січня 2018 року у справі № 426/23543/17 за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки від доходу батька, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 10).

На підставі вказаного судового наказу № 426/23543/17 від 01.03.2018 року Сватівським РВДВС ГТУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження № 55921102.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи загального захворювання по опорно-руховому апарату, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 10.05.2012 року (а.с. 7) та довідкою МСЕК серії 2-20 ЛИ №034784 (а.с. 8).

Доходом позивача є пенсія по інвалідності, яка за квітень 2018 року (станом на час звернення з позовом до суду) складає 837,47 грн. з вирах. аліментів, що підтверджується довідкою № 30/410 від 16.04.2018 року, виданою Білокуракінським Об'єднаним управлінням ПФУ Луганської області (а.с. 14).

Відповідно до довідки, виданої Білокуракинським об'єднаним УПФУ Луганської області від 14.06.2018 року за № 4974/03-22/3С, заборгованість по аліментам за виконавчим листом № 426/23543 від 01.03.2018 року на користь ОСОБА_3 станом на 01.07.2018 року становить 3090,95 грн. та за виконавчим листом № 5-601-16 від 26.10.2017 року на користь ОСОБА_2 станом на 01.07.2018 року становить 657,16 грн. (а.с. 43).

Виходячи з меж перегляду справи судом апеляційної інстанції, визначених частиною 1 статті 367 ЦПК України, колегія суддів переглядає рішення суду лише щодо відповідача ОСОБА_2 В іншій частині рішення суду ніким не оскаржується.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 частково та зменшуючи розмір стягнутих з нього аліментів на користь відповідача ОСОБА_2 з 1/6 частини із всіх видів доходу позивача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/8, суд мотивував своє рішення наявністю передбачених статтею 192 СК України підстав для цього та відсутністю у позивача права визначати цей розмір у твердій грошовій сумі, оскільки з огляду на вимоги частини 3 статті 181 СК України вказане право належить лише стягувачу аліментів.

Звільняючи позивача від сплати заборгованості по аліментам на підставі ст. 197 СК України, суд виходив із стану здоров'я позивача, що має істотне значення.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Системний аналіз наведеного у сукупності свідчить про те, що законодавець визначає право платника аліментів ставити питання про зміну саме розміру аліментів, який вже визначений судом або у частці від його доходу або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, за матеріалами справи позивач мав ставити питання лише про зменшення розміру аліментів у частці, оскільки судовим рішенням з нього було стягнуто аліменти саме в частці від його доходу.

Натомість ним заявлено вимоги про зміну способу стягнення аліментів на тверду грошову суму, що може мати місце лише за заявою стягувача аліментів - відповідача ОСОБА_2

Оскільки суд відповідно до покладених на нього завдань здійснює судочинство за принципами змагальності сторін та диспозитивності, то має розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК) і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 2 статті 12 ЦПК України), то помилковим є висновок суду про зменшення розміру аліментів у частці, оскільки позивачем такі вимоги не заявлялися.

Тому слушними є доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про недотримання судом вимог закону про законність та обґрунтованість судового рішення (статті 263 ЦПК України) в наведеній частині.

Вказане неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права є відповідно до частини 4 статті 376 ЦПК України підставою для скасування рішення та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 у задоволенні його позову в частині зменшення розміру аліментів.

Що стосується доводів апеляційної скарги про помилковість рішення суду та звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, то вони не спростовують правильних висновків суду в цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення Сватівського районного суду Луганської області від 30.06.2016 року у справі № 426/5977/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частки від доходу батька, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку видано виконавчий лист № 426/5977/15-ц від 10 серпня 2016 року, і за яким Сватівським РВДВС ГТУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження № 51957317.

З наданого розрахунку головного державного виконавця Сватівського районного відділу державного виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області по вказаному виконавчому листі у боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 станом на 01 липня 2018 року наявна заборгованість у сумі 1818,92 грн. (різниця між 16147,92 грн. - нараховано аліментів та 14329,00 грн. - сплачено аліментів).

Позивачем заявлено вимогу про звільнення його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 у сумі 657,16 грн., яка утворилася станом на 01 липня 2018 року, тому розгляду підлягають саме вимоги про звільнення від сплати аліментів за цей період і у такій сумі.

Колегія суддів погоджує висновок суду про наявність підстав для звільнення позивача від сплати вказаної заборгованості з огляду на його стан здоров'я і що він є особою з інвалідністю першої групи та за матеріалами справи відсутні інші відомості про його доходи, крім пенсії.

Доводи апеляційної скарги про незгоду з рішенням в цій частині, оскільки позивач став особою з інвалідністю набагато раніше календарних дат їхнього шлюбу та народження у них доньки, а застосування ч. 2 ст. 197 СК України підлягає лише, якщо ці обставини виникли у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, є помилковими, оскільки заборгованість по аліментам виникла у позивача, у тому числі, і через появу у нього ще однієї дитини та стягнення аліментів на її утримання, а розмір отримуваної ним пенсії не дозволяє забезпечувати двох дітей навіть на рівні половини законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Оскільки будь-яка вина позивача у утворенні заборгованості по аліментам відсутня, інших доходів він не має і позивач є людиною з обмеженими фізичними можливостями, згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда № 718 від 18.04.2018 року позивач має обмеження 1 ступеню до пересування, трудової діяльності, професійного навчання, здобуття освіти, і крім того, йому необхідно проходити курси реабілітації, санаторно-курортне лікування, а на кошти, які позивач отримує, лікуватися, купляти необхідні медикаменти, проходити реабілітацію не можна, оскільки залишок коштів менший навіть від встановленого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то всі ці обставини в сукупності і є тими істотними, які законодавець окреслює в частині другій статті 197 СК України як підставу для звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Доводи скаржника про користування позивачем іншим майном, про яке не повідомив суду, користування різними автомобілями, які не реєструє на своє ім'я, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач ОСОБА_2 не заявляла в суді першої інстанції про витребування доказів з цього приводу.

Намагання скаржника довести небажання позивача працювати та утримувати свою дитину спростовуються наданою ОСОБА_1 медичною документацією, відповідно до якої він має обмеження 1 ступеню до пересування, трудової діяльності, професійного навчання, здобуття освіти.

Матеріали справи не містять клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування відомостей зі Сватівського районного центру зайнятості, тому довід скарги про те, що судом не витребувано ці відомості, не ґрунтується на матеріалах справи.

Посилання скаржника на неповноту резолютивної частини рішення і не зазначення повних імен першого відповідача та позивача, їхніх місць проживання чи перебування, дати народження боржника, не можуть бути підставою для його скасування або зміни - наведене може бути усунуто судом першої інстанції як судом, що ухвалив рішення, у передбачений процесуальним законом спосіб за заявою учасників справи, яким є скаржник.

Заперечення на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 25 липня 2018 року, що не підлягає окремому оскарженню від рішення суду, про витребування з відділу освіти Сватівської РДА довідки про розмір заробітної плати відповідача ОСОБА_2 не можуть буті взяті до уваги, оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів має враховувати і інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки законодавець не надає перелік таких обставин, а суд має пересвідчитися у дотриманні прав дитини, і відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, то не можна вважати такі дії суду збиранням доказів, що не стосуються предмету спору.

Посилання скаржника на порушення судом частини 1 статті 188 ЦПК України і розгляд у одному позові декількох вимог, не пов'язаних між собою, до різних відповідачів та щодо різних дітей, також є помилковими, оскільки в даному випадку позивачем ставилося питання до двох різних відповідачів з приводу зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам, що охоплюється пунктом 2 частини 2 статті 188 ЦПК України, і доцільність такого спільного розгляду є обґрунтованою з огляду на одного боржника та двох дітей.

Тому в наведеній частині рішення суду як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 20 листопада 2018 року змінити, скасувавши його в частині часткового задоволення позову про зменшення розміру аліментів на утримання дитини доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 31 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: