ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2019 року м. Херсон

справа № 648/1963/18

провадження №22-ц/819/1284/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Павловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Петренко Катерина Дмитрівна на рішення Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Рибас А.В. від 03 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

встановив:

17 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на своє, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, утримання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідач є її батьком. Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2009 року стягувались з відповідача аліменти на користь їх матері - ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 20.03.2009 року та до повноліття дітей.

ІНФОРМАЦІЯ_5 вона досягла повноліття, у зв`язку з чим стягнення коштів з відповідача на її утримання припинилося. Проживає разом з матір`ю та сестрою у смт Білозерка. З 01.09.2017 року по теперішній час навчається у Херсонському державному аграрному університеті. Зазначає, що відповідач не в повному обсязі сплачував аліменти, коштів на її утримання не вистачає. Вона несе додаткові витрати: витрати пов`язані з проїздом до навчального закладу, витрати пов`язані з харчуванням, витрати пов`язані з придбанням канцелярського приладдя та підручників для навчання, витрати пов`язанні з лікуванням та проходженням лікарських процедур, масажу, а також придбання спеціального ортопедичного взуття, витрати пов`язані з зайняттями танцями. Відповідач по справі є працездатним, працює в Marin Pro Servis та ходить в рейси, є в наявності автомобіль, аліменти іншим особам не сплачує. Враховуючи викладене, посилаючись на ст.199 СК України просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти у розмірі 3000 грн починаючи з дати подачі позовної заяви та до досягнення нею двадцяти трьох років або до закінчення навчання.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 03 червня 2019 року узадоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Петренко К.Д. посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, просить рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 03.06.2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції, належним чином не врахував положення статей 182,198,199,200 СК України та дійшов неправильного висновку про відсутність у позивача по справі потреби у матеріальній допомозі від батька у зв`язку з продовженням її навчання. Суд не надав належної оцінки тим обставинам, що відповідач має можливість надавати таку допомогу з урахуванням того, що він був працевлаштований на посаді матроса 1 класу, в тому числі у період з 12.02.2017 року по 31.08.2017 року, 12.02.2018 року по 25.06.2018 року. Судом не враховано, що під час перебування справи в суді 13.11.2018 року, відповідачем здійснено переоформлення транспортного засобу Мазда 3, 2006 року виписку на іншого власника та переоформлення транспортного засобу Мерседес-Бенц Е 240,2002 року виписку. Вважає, що враховуючи, що відповідач є працевлаштований на посаді матроса, розпоряджається вартісними автомобілями, перебуває у працездатному віці, має задовільний стан здоров`я, суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку про те, що відповідач не має можливості надавати таку допомогу та у разі надання це може призвести до порушення прав інших осіб на отримання утримання. Наявність інших утриманців не може свідчити про наявність об`єктивних обставин, як унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги дитині. Позивачкою доведені витрати на придбання підручників, проїзду до навчального закладу, канцелярії та продуктів харчування.

У відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Шраменко Д.С., її доводи не визнав, висновок суду про відмову в задоволення позову вважає правильним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи встановлені судом обставини та положення сімейного законодавства, що регулюють питання обов`язків батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, приймаючи до уваги матеріальне становище сторін, неможливість батька надавати матеріальну допомогу позов позивача про стягнення аліментів на її утримання не підлягає задоволенню.

Проте з таким висновком суду не можна погодитися, оскільки він зроблений з порушенням норм процесуального та матеріального закону.

Суд встановив та з матеріалів справи вбачається, ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 , батьком якої є відповідач, досягла повноліття, а з 01 вересня 2017 року навчається на агрономічному факультеті денної форми навчання на бюджетній основі в Державного вищому навчальному закладі «Херсонський державний аграрний університет», термін навчання до 30 червня 2021 року /а.с.16/.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Вік ОСОБА_1 на час звернення до суду з позовом перевищує 18 років. Навчається в державному вищому навчальному закладі «Херсонський державний аграрний університет» на бюджетній основі, термін навчання до 30 червня 2021 року.

Щодо потреби повнолітньої дочки відповідача у зв`язку з продовженням нею навчання у матеріальній допомозі, то колегія суддів не погоджується з висновком суду про недоведеність потреби у матеріальній допомозі, виходячи з такого.

Забезпечення підручниками з наукової бібліотеки університету, а також у електронному вигляді відповідно до довідки навчального закладу / а.с.79/, за наявності підтвердження позивачем чеками про придбання деяких підручників та літератури для навчання не свідчить про відсутність чи недоцільність цих витрат.

Отримання в 2018 році стипендії в розмірі 1300 грн, призначення якої здійснюється за результатами навчання та з січня 2019 року не отримувалася, зі слів позивача за результатами літньої сесії вона знов повинна отримувати стипендію, на думку судової колегії не є тим матеріальним утриманням, яке є достатнім для повнолітньої дитини яка продовжує навчання.

Крім того, позивачем чеками доведені витрати на придбання канцелярського приладдя. Проживання позивача за межами міста навчання потребує витрат на проїзд з смт Білозерка до м. Херсона та в зворотному напрямку, що також підтверджується квітками.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, періодичність отримання стипендії, проживання з матір`ю та відсутність витрат на проживання за місцем навчання, а також інформація університету про забезпечення підручниками не є тими беззаперечними обставинами, які свідчать про відсутність потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, у зв`язку з чим, колегія приходить до висновку, що позивачем доведена потреба у матеріальній допомозі у зв`язку з її навчанням.

Перевіряючи наявність у батьків можливості надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, суд першої інстанції не перевірив ту обставину, що мати позивача, з якою остання проживає, працює соціальним педагогом у державному ліцеї, має на утриманні малолітню дочку.

Суд першої інстанції повно з`ясував коло осіб, які потребують матеріальної допомоги відповідача: малолітня дочка та дружина, яка здійснює догляд за дитиною, дочка, на утримання якої відповідач сплачує аліменти, батьки пенсіонери, крім того батько є інвалідом та недієздатним.

Проте суд не надав оцінку тим обставинам, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу, а саме з 2012 року по 2018 року працював на іноземних судах матросом першого класу / а.с. 129/, має посвідчення моряка від 19.01.2017 року з терміном дії до 18.01.2022 року та свідоцтво боцмана від 17.07.2015 року /а.с.133/. Є людиною працездатного віку з досвідом роботи моряка та обмежень щодо працевлаштування за освітою, моряком, суду не надавав. Крім того, батьки відповідача отримують пенсії, законом передбачений і соціальний захист жінки, яка народила дитину та здійснює за нею догляд.

Крім того, суд першої інстанції не перевірив наявність чи відсутність у відповідача майна.

Так, з листа Територіального сервісного центру №6541 Регіонального сервісного центру в Херсонській області №32/21/41 від 01.12.2018 року та додатку до нього вбачається, що за ОСОБА_2 були зареєстровані транспортні засоби: «MERCEDES-BENZ Е 240», 2002 року виписку та MAZDA 3, 2006 року випуску, які ним були переоформлені на іншого власника відповідно 26.12.2017 року та 13.11.2018 року, а також за ним зареєстрований транспортний засіб «CHRYSLER STRATUS 2.5» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідач та його представник, не вважали за необхідне надати суду інформацію щодо доходу відповідача, з урахуванням його заперечень про знаходження на його утриманні осіб, ним зазначених та отримання тимчасового заробітку, а отже переконливих доказів про неможливість надання матеріальної допомоги повнолітній доньці, яка продовжує навчання, не надав.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що працездатний вік відповідача, можливість працевлаштування на роботу з достатнім рівнем заробітної плати в силу свого досвіду та освіти, розпорядження вартісними автомобілями, за не доведенням відповідачем іншого, надають йому можливість надавати допомогу повнолітній дитині.

З`ясовуючи питання про розмір аліментів, які підлягають сплаті апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з частиною першою статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд ураховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У тому числі у визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість проїзду до навчального закладу, підручників, матеріальне становище матері, з якою проживає позивач, наявність у відповідача майна, перебування на його утриманні інших осіб, те, що відповідач є людиною працездатного віку з досвідом роботи моряка.

За таких обставин, апеляційний суд з урахуванням наведених норм матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов до висновку про те, що повнолітня дочка відповідача, яка навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, не працює та не має інших доходів, які б були достатнім для належного забезпечення її навчання та побуту, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання аліментів є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків. Суд також враховує наявність у позивача іншого з батьків, а саме матері ОСОБА_3 , яка є працездатною та також зобов`язана утримувати дитину, яка продовжує навчання та доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог і вважає за доцільне визначення розміру аліментів саме у розмірі 1000 грн щомісячно починаючи з 17 липня 2018 року на період навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Петренко Катерина Дмитрівна задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 03 червня 2019 року скасувати і ухвалити нове.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 в розмірі 1000 грн щомісячно починаючи з 17 липня 2018 року на період навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г.Чорна

Повне судове рішення складено 14 серпня 2019 року

Суддя І.В.Склярська