Єдиний унікальний номер 243/3739/18 Номер провадження 22-ц/804/3265/19
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року

м. Бахмут

справа № 243/3739/18

провадження № 22-ц/804/3265/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Корчистої О.І., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 243/3739/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2018 року (суддя Воронков Д.В.), ухваленого в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, повне судове рішення складено 19 листопада 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В травні 2018 року позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 02 вересня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2203/71, відповідно до умов якого банк надав відповідачеві грошові кошти в сумі 9 733,32 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи із 13,5 % річних, з кінцевим терміном повернення до 01 вересня 2015 року. Кредит надавався на придбання автомобіля марки DAEWOO моделі FSO LANOS TF69YЗНГ, рік випуску - 2008 . З метою забезпечення повернення кредиту між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір застави № 60 від 02 вересня 2008 року, відповідно до якого, банком прийнято в заставу автомобіль, який зазначено у п.1.5. кредитного договору. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором та договором застави не виконує в результаті чого утворилась прострочена заборгованість за зобов`язанням по кредитному договору. Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 2203/71 від 02 вересня 2008 року станом на 16 квітня 2018 року становить 1272,24 доларів США та 29 869,66 грн., з яких: - заборгованість по кредиту строкова 0,00 доларів США; - заборгованість по кредиту прострочена - 825,07 доларів США; - заборгованість по процентах поточна - 0,00 доларів США; заборгованість по процентах прострочена - 447,17 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 22 344,90 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів - 7 524,76 грн. На момент подання позову, банком від відповідача не отримано будь-яких доказів дійсності договору страхування предмету застави та сплати страхових платежів. Пунктом 4,2, договору застави передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання п.п.3.3.1. - 3.3.8. дійсного договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави згідно з п.2.3. дійсного договору. Згідно з пунктом 2.3 договору застави, заставна вартість предмету застави складає 52 600,00 грн. Оскільки, заставодавцем до банку не надано будь-яких доказі дійсності договору страхування предмету застави та сплати страхових платежів, сума штрафу складає - 2 630,00 грн.

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 2203 від 02 вересня 2008 року станом на 16 квітня 2018 року в загальному розмірі 1 272,24 доларів США та 29 869,66 грн., яких: заборгованість по кредиту строкова - 0,00 доларів США; заборгованість по кредиту прострочена - 825,07 доларів США; заборгованість по процентах поточна - 0,00 доларів США; заборгованість по процентах прострочена - 447,17 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 22 344,90 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів - 7 524,76 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» штраф за неналежне виконання умов договору застави, щодо страхування предмету застави в розмірі 2630,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2018 року позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 2203/71 від 02.09.2008 року станом на 16.04.2018 року у сумі 1 272,24 доларів США, 32499 грн. 66 коп. та судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп.

Судове рішення мотивоване тим, що відповідач належним чином умови договору не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка на день розгляду справи не сплачена, а тому право позивача порушено та підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду відповідач - ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування обставин справи та на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити частково, а саме стягнути з нього на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суму заборгованості в сумі 601,32 доларів США, з якої 581,67 доларів США (заборгованість по кредиту) та 19,65 доларів США (заборгованість по процентам прострочена), в іншій частині позову відмовити, судові витрати покласти на позивача.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що банк звернувся до суду з позовом 04 травня 2018 року, враховуючи те, що кінцевим терміном повернення основної заборгованості було 01 вересня 2015 року включно, то з позичальника підлягає стягненню заборгованість за кредитом та процентами за період виключно з 04 травня 2015 року по 01 вересня 2015 року включно (в межах трирічної позовної давності), просить застосувати позовну давність за зобов`язаннями за кредитним договором №2203/71 від 02 вересня 2008 року за період з 10 жовтня 2008 року по 04 травня 2015 року.

Зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В спірних і правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, що узгоджується з правовим висновком,висловленим у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18).

Оскільки відповідач зареєстрований у зоні проведення «АТО», то позовні вимоги позивача в частині стягнення пені нарахованої після 14 квітня 2014 року за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 22 344,90 грн. та пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі - 7 524,76 грн., є такими, що суперечать нормам чинного законодавства України, оскільки статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено заборону нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до кредитного договору № 2203/71 від 02.09.2008, укладеного між Акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , останній отримав кредит у сумі 9 773,32 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи із 13,5 % річних, з кінцевим терміном повернення до 01.09.2015 (16-22).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між АБ «Укргазбанк» та відповідачем був укладений Договір застави № 60 від 02.09.2008 року. Предметом застави за вказаним договором є автомобіль марки DAEWOO моделі FSO LANOS TF69YЗНГ, рік випуску - 2008 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , власник якого є ОСОБА_2 (а.с.24-29).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за договором укладеним з відповідачем станом на 16.04.2018 року складає 1272,24 доларів США та 29869,66 грн. Дана заборгованість складається з: заборгованості по кредиту строкова 0,00 доларів США; заборгованості по кредиту прострочена - 825,07 доларів США; заборгованості по процентах поточна - 0,00 доларів США; заборгованості по процентах прострочена - 447,17 доларів США; пені за несвоєчасне погашення кредиту - 22344,90 грн.; пені за несвоєчасну сплату процентів - 7524,76 грн. (а.с.8-15).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції повністю не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином умови договору не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка на день розгляду справи не сплачена, а тому право позивача порушено та підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції у повній мірі не можливо з наступних підстав.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається із частини 1 статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору №2203/71 від 02 вересня 2008 року банк надає позичальнику кредит в сумі 9 773,32 доларів США 32 цента. Кредит надається на строк/термін з 02 вересня 2008 року по 01 вересня 2015 року, або по день визначений в п. 1.6 та/або в п.3.3.11. цього Договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,5% річних.

Згідно п.3.3.3. кредитного договору №2203/71 від 02 вересня 2008 року, повернення суми кредиту здійснювати на рахунок ВАТ АБ «Укргазбанк», щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/84 (кількість місяців використання кредиту) від суми отриманого кредиту , що становить 116,35 долари США 35 центів, а останній платіж сплачується в сумі 116,27 долари США 27 центів не пізніше 01 вересня 2015 року.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно пункту 5.8 кредитного договору №2203/71 від 02 вересня 2008 року вбачається, що строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню процентів за користування кредитом та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення пеня за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків понесених Банком під час виконання умов цього договору.

З позовом до суду позивач звернувся 04 травня 2018 року про що свідчить відмітка суду першої інстанції на першому аркуші позовної зави (а.с.2).

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Тобто, звернувшись до суду позивач змінив строк повного виконання основного зобов`язання.

Відповідно до частини 5 статті 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається із частини 1 статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором застави позивач звернувся до суду 04 травня 2018 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, сума простроченої заборгованості в розмір 825,07 доларів США виникла з 11 лютого2015 року по 02 вересня 2015 року, станом на 01 квітня 2018 року не змінювалась.

Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до правової позиції, викладеній у пунктах 73-74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18), якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Звертаючись до суду першої інстанції з заявою про перегляд заочного рішення відповідач просив застосувати строки позовної давності, аналогічну заяву він зробив і в апеляційній скарзі.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі, якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності.

Враховуючи, що договором між сторонами погоджено строк позовної давності 3 роки, позивач звернувся до суду з цим позовом 04 травня 2018 року та пунктом.3.3.3. кредитного договору № 2203/71 від 02 вересня 2008 року встановлено щомісячне погашення кредиту, в межах строк позовної давності, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума простроченої заборгованості 581,67 доларів США. (825,07 доларів США - 243,40 доларів США - сума простроченої заборгованості станом на 14 квітня 2015 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності), а рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору № 2203/71 від 02 вересня 2008 року банк надає позичальнику кредит в сумі 9773,32 доларів США 32 цента. Кредит надається на строк/термін з 02 вересня 2008 року по 01 вересня 2015 року, або по день визначений в п. 1.6 та/або в п.3.3.11. цього Договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,5% річних.

Згідно до пункту 3.1.10. на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховувати виходячи із процентної ставки зазначеної у п.1.1. збільшеної на 1 процент починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

При зверненні до суду із даним позовом банком заявлено вимогу про стягнення заборгованості по процентам прострочену станом на 16 квітня 2018 року в сумі 447,17 доларів США.

Однак, кінцевий період нарахування банком процентів - до 16 квітня 2018 року - перевищує обумовлений кредитним договором строк з 02 вересня 2008 року по 01 вересня 2015 року, що суперечить вимогам матеріального права і не узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року, де вмотивовано законодавчо врегульоване припинення нарахування процентів із закінченням строку дії кредитного договору.

Таким чином, термін який має бути обмежений період нарахування процентів є дата 01 вересня 2015 року.

Відповідно до пункту 3.3.4 кредитного договору №2203/71 від 02 вересня 2008 року, щомісячно один раз, на місяць, не пізніше 10-го числа місяця наступного місяцем користування кредитом (окрім остаточного місяця користування кредиту) та в день закінчення строку, на який надано кредит у відповідності з п1.1. та/або 1.6. цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, в тому числі у зв`язку з порушенням виконання умов цього договору, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п. 4.1. цього договору , сплачувати комісії. За обслуговування кредиту згідно з п.1.3 цього договору та проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки зазначеної в п.1.1. цього договору.

Оскільки умовами договору встановлено щомісячний обов`язок сплачувати проценти за користування коштами кредиту та встановлено самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності (ст. 257 ЦК України) за кожний черговий платіж по процентам починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, оскільки умовами договору передбачено погашення кредиту позичальником частинами не пізніше 10-го числа місяця, наступного місяцем користування кредитом, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.

Враховуючи, що банк звернувся до суду із позовом 04 травня 2018 року, відповідачем зроблено заяву про застосування строку позовної давності, тому з відповідача на користь позичала слід стягнути заборгованість по процентам за період з 04 травня 2015 року по кінцевий термін кредитування (настання строку виконання зобов`язання) - 01 вересня 2015 року у розмірі 23,07 доларів США (за травень 2015 року - 2,86 доларів США; за червень 2015 року - 5,21 доларів США; за липень 2015 року - 6,74 доларів США; за серпень - 8,26 доларів США), доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, рішення суду в цій частині підлягає змінити.

Також обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про безпідставне стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі - 22 344,90 грн. та пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі - 7524,76 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів, зазначена пеня нарахована за період 17 квітня 2015 року по 30 березня 2018 року.

Згідно розрахунку заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту, зазначена пеня нарахована за період з 17 квітня 2015 року по 02 вересня 2015 року.

Згідно статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 02 грудня 2015 року № 1275-р місто Горлівка Донецької області належить до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Натомість обґрунтованими є висновки суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за неналежне виконання умов договору застави.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно пункту 3.3.4. договору застави № 60 відповідач зобов`язаний на період дії дійсного договору застрахувати майно на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при

Виходячи з положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідачем не надано будь-яких доказів дійсності договору страхування предмету застави та сплати страхових платежів.

Відповідач доказів виконання умов договору застави (транспортного засобу) в частині страхування предмету застави автомобіля суду також не надав.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що оскільки відповідач в порушення умов договору застави, належних доказів щодо укладення договору страхування транспортного засобу банку не надав, відповідно, у банку виникло право на нарахування штрафу за невиконання умов договору застави щодо страхування предмета застави згідно з п. 4.2. Договору застави. Розрахунок суми штрафу відповідачем не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги щодо застосування до штрафу за неналежне виконання умов договору положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є безпідставним, оскільки відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, на штрафи за порушення умов договору застави транспортного засобу ці норми закону не застосовуються .

Тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість станом на 16 квітня 2016 року : по кредиту прострочена у сумі - 581,67 доларів США, по процентам прострочена у сумі 23,07 доларів США та штраф за неналежне виконання умов договору застави щодо страхування предмету застави у розмірі 2 630,00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржене рішення ухвалено з порушенням матеріального права, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом та процентами простроченими та розподілу судових витрат, змінити, в частині стягнення заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту та пені за несвоєчасну сплату процентів, скасувати.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі - 493,96 грн. (пропорційно до розміру задоволених вимог).

З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги, з позивача необхідно стягнути на користь відповідача судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі - 1902,06 грн. (пропорційно до розміру задоволених вимог).

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи, вищезазначене з позивача на користь відповідача підлягає стягненню різниця у компенсації судових витрат у розмірі - 1408,10 грн. (1902,06 грн. - 493,96 грн).

Керуючись статтями 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2018 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом та процентами простроченими та розподілу судових витрат, змінити, в частині стягнення заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту та пені за несвоєчасну сплату процентів, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 2203/71 від 02 вересня 2008 року станом на 16 квітня 2018 року у сумі - 604,74 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту прострочена - 581,67 доларів США, заборгованість по процентам прострочена 23,07 доларів США.

В задоволені позовних вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту та пені за несвоєчасну сплату процентів відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі - 1 408,10 (одна тисяча чотириста вісім) гривень 10 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.І. Корчиста

Я.В. Хейло