Справа №752/6273/18
Провадження № 2/752/1451/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.06.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря Петрова Є.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

третіх осіб ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, 3-ті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання видати ордер на жиле приміщення,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про зобов`язання видати ордер про надання в постійне користування кімнати АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі ордеру НОМЕР_1 від 18.02.1967 р. позивач вселився і проживає в кім. АДРЕСА_2 . Разом з ним в квартирі проживає його син - ОСОБА_2 та колишня дружина - ОСОБА_3

В 1998 р. звільнилась суміжна ізольована кімната АДРЕСА_1 і на підставі договору оренди, укладеного з ДП «ЕКОС» ЇК «Київміськбуд», який переукладався до 2012 р., ОСОБА_3 було надано право користування зазначеною кімнатою.

Позивач посилається на те, що після закінчення строку дії договору оренди він з членами своєї сім`ї - ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 продовжують користуватись даною кімнатою.

Звернувшись 19.02.2018 р. до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації з заявою про видачу ордеру на право постійного користування кімнатою АДРЕСА_1 , йому було відмовлено в зв`язку з відсутністю інформації, що дана кімната є вільною, а також в зв`язку з тим, що дане жиле приміщення не було передано у визначений законом спосіб у відання районної адміністрації.

Зазначену відмову позивач вважає незаконною, оскільки вона суперечить положенням ст.34ЖК України, ст.54 ЖК України, які регулюють порядок надання у користування жилої площі, що звільнилась, особам, які потребують поліпшення житлових умов.

Враховуючи викладене, позивач просить захистити його право в судовому порядку та зобов`язати відповідача видати ордер про надання в постійне користування кімнати АДРЕСА_1 .

Відповідачем подано відзив на позову заяву, згідно якого Голосіївська районна в м.Києві державна адміністрація заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки жиле приміщення, яке позивач просить надати у користування, не є вільним, а крім того відповідач, посилаючись на положення ст.43 ЖК України, звертає увагу суду, що у разі задоволення позову буде порушений порядок черговості надання житла.

В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування даного позову, просив його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що відповідно до положень ст. 34, 54 ЖК України позивач має право на користування суміжною кімнатою, якою він та члени його сім`ї користуються тривалий час, оскільки вони потребують поліпшення житлових умов.

Треті особи підтримали позов та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Вислухавши представника позивача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до ордеру НОМЕР_1 від 18.02.1967 р. ОСОБА_2 надано право на поселення до кімнати АДРЕСА_2

В зазначеній кімнаті також зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Вказаний будинок перебуває на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району».

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , яка є колишньою дружиною позивача, розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 248 від 14.03.2002 року зарахована на квартирний облік та включена до загальної черги.

На підставі договорів оренди від 02.09.1998 року, 05.01.2008 року, 30.01.2012 року, укладених між ДП «Екос» та ОСОБА_3 у платному строковому користуванні ОСОБА_3 перебувала кімната АДРЕСА_1 і вона продовжує користуватись даною жилою кімнатою.

Зазначені обставини були встановлені судовим рішенням Голосіївського районного суд м.Києва від 05.02.2018 р. у справі за позовом ОСОБА_3 ,, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання права користування жилим приміщенням, а отже в силу положень ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

19.02.2018 р. ОСОБА_4 звернувся до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації з заявою про видачу йому ордеру про право зайняття жилого приміщення - кімнати АДРЕСА_1 .

Позивачу 02.03.2018 р. надана відповідь № 100-100/ОП/К-260-745, відповідно до якої йому відмовлено у видачі ордеру, оскільки даний будинок перебуває у власності територіальної громади м.Києва, квартира не передавалась у відання районної адміністрації, а також відсутня інформація, що дане житло є вільним.

Відповідно до ст.34 ЖК України, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках.

Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.

Згідно з ст.54 ЖК України, якщо в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення.

Ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член його сім`ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання.

Правила, передбачені частинами першою і другою цієї статті, застосовуються незалежно від належності жилого будинку.

У разі відмови в наданні жилого приміщення, що звільнилося, у випадках, передбачених цією статтею, спір може бути вирішено в судовому порядку.

Якщо ізольоване приміщення, що звільнилося, не може бути відповідно до правил частини другої цієї статті передано наймачеві, який проживає в цій квартирі, його надають іншим особам у загальному порядку.

Звертаючись до суду позивач просить зобов`язати відповідача видати йому ордер на право користування кім . АДРЕСА_1 .

Однак, з огляду на положення ст.54 ЖК України наймачу квартири може бути надано ізольоване суміжне жиле приміщення в квартирі, що звільнилось.

Як зазначає сам позивач і встановлено судовим рішення від 05.02.2018 р. в кім. АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_3 ,, яка є колишньою дружиною позивача, а отже приміщення не є фактично вільним. Також, ОСОБА_3 є особою, яка потребує поліпшення житлових умов у перебуває на квартирному обліку.

Крім того, в силу положень ст.54 ЖК України таке приміщення в першу чергу надається наймачу, що потребує поліпшення житлових умов, а у разі його відсутності іншому наймачеві.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач є особою, яка потребує поліпшення житлових умов і у визначений законом спосіб зарахована на облік.

Квартира АДРЕСА_1 є комунальною квартирою, однак суду не надано доказів, що в даній квартирі не мешкають інші особи, які потребують поліпшення житлових умов і перебувають на обліку.

При вирішенні даного спору необхідно врахувати і положення ст.43 ЖК України, згідно з якими громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Також суд враховує, що гідно п. 3.2 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.09.2014 року № 1017 «Про деякі питання розподілу житлової площі в м. Києві», районним в місті Києві державним адміністраціям не допускати надання житлових приміщень, зазначених у п. 1 розпорядження (приміщень, що звільнились і перебувають у власності територіальної громади міста), без їх надходження в установленому порядку від Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Пунктом 2 додатку 4 до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 року № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень», передбачено, що районні в м. Києві державні адміністрації надають відповідно до законодавства житло, отримане в порядку розподілу від Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_4 до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, 3-ті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання видати ордер на жиле приміщення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя