РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2019 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі Савицькій М.В.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ «ПРОСТО-страхування» про відшкодування матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:
03.08.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду від пошкодження автомобіля внаслідок ДТП в загальному розмірі 114361,70 грн., та витрати по сплаті судового збору за подання позову.
04.08.2016 року позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків. 23.08.2016 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позову, які вказані в ухвалі суду від 04.08.2016 року.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.09.2016 року було відкрито провадження по даній справі та призначено судове засідання.
10.02.2017 р. відповідач ОСОБА_2 подав пояснення, в яких просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що 21.08.2015 р. о 14 год. 40 хв. він рухався на належному йому автомобілі по АДРЕСА_1 бік вул. Якіра в м. Харкові. Збираючись здійснити поворот наліво на вул. Якіра в бік Московського проспекту, колесом належного йому автомобіля зробив виїзд на трамвайну смугу попутного напрямку, увімкнув сигнал повороту наліво за 20 метрів до перехрестя. Вказав, що попереду рухався трамвай в сторону станції метро Київська і декілька автомобілів, по правій смузі чекаючи дозвільного сигналу світлофора стояло багато автомобілів, в тому числі і автомобіль Мерседес під керуванням Тунік ОСОБА_3 . Зазначив, що під`їжджаючи до перехрестя він пропускав автомобілі зустрічної смуги, а тому не звертав увагу на автомобіль Мерседес. Переконавшись у безпеці та можливості здійснення повороту наліво він почав рухатись на вул. Якіра у напрямку Московського проспекту. Пояснив, що раптово він побачив, що з правої смуги попутного напрямку перекриваючи рух, виїжджає автомобіль Мерседес під керуванням ОСОБА_1 . Намагаючись уникнути ДТП він зробив попереджувальний звуковий сигнал та максимально викрутив рульове колесо наліво, але вже не зміг уникнути зіткнення. Таким чином, відповідач зазначив, що порушуючи правила дорожнього руху ОСОБА_1 на своєму автомобілі зробила наїзд на праву частину належного йому автомобілю, який від удару відкинуло та розвернуло по вул АДРЕСА_2 Якіра, так як вказано в графічній частині протоколу ДТП. Відповідач зазначив, що обставини викладені у вищезазначених поясненнях в судовому засіданні зможуть підтвердити свідки.
13.03.2017 р. у судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про виклик у якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
30.11.2017 р. в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_8 подав клопотання про призначення авто-технічної експертизи.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 р. призначено судову автотехнічну експертизу щодо механізму ДТП за участі сторін.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2018 р. поновлено провадження по справі, призначено судове засідання по розгляду справи по суті позовних вимог.
Під час розгляду справи представником позивача подане до суду клопотання про залучення в якості співвідповідача АТ «ПРОСТО - страхування».
Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 18.04.2019 року клопотання позивача задоволено та залучено в якості співвідповідача АТ «ПРОСТО - страхування».
12.08.2019 року представником АТ «ПРОСТО - страхування» подане до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на ті обставини, що заяв про ДТП та виплату страхового відшкодування до страхової компанії не надходило.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.
В ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 пояснила, що 21.08.2015 р. близько 14 год. 40 хв. вона рухалася на керованому нею автомобілі Мерседес по АДРЕСА_1 в бік вул. Якіра. Наближаючись до вул. Якіра завчасно перестроїлась на трамвайні колії попутного напрямку для повороту наліво. Ззаду неї у попутному напрямку рухався автомобіль KIA д.н. НОМЕР_1 ( як стало відомо після зіткнення), який також повертав наліво. Під час виконання повороту наліво, автомобіль KIA почав її обганяти, зрізуючи кут повороту. При цьому не справившись з керуванням вдарив передню частину автомобіля Мерседес. Крім того позивач пояснила, що вона по декілька разів на день здійснює маневр повороту на цій ділянці дороги , бо живе в цьому районі. Такі свідчення ОСОБА_1 підтверджуються свідченнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , які 21.08.2015 р. знаходились на автодорозі на своїх автомобілях в момент ДТП і особисто бачили, що першим стояв на поворот на перехресті автомобіль Мерседес, що належить ОСОБА_1 , а автомобіль Кіа намагався здійснити обгін з лівого боку автомобіля Мерседес, чим порушив Правила дорожнього руху України і здійснив зіткнення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином завчасно про час та місце розгляду справи, подав до Київського районного суду м. Харкова заяву, в якій просив розглядати дану цивільну справу без його участі, за участі представника ОСОБА_8 , позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_8 заперечував проти позовних вимог, просив у позові відмовити в повному обсязі.
Представник відповідача АТ «ПРОСТО-страхування» в судове засідання не з?явився, просив відмовити в задоволенні позову.
Вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини.
Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що 21.08.2015 року близько 14 годин 40 хвилин на перехресті вулиці Віринській та Якіра у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля KIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 та автомобіля MERSEDES-BENS, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керувала ОСОБА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, на місці події інспектором ДАІ був складений протокол про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_4 від 21.08.2015 року відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КупАП. ( а.с. 5 )
В подальшому, постановою Київського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2015 року провадження в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 за ст. 124 КупАП було закрито у зв?язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. ( а.с. 10 )
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 03.06.2016 року було скасовано вищезазначену постанову, провадження у справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв*язку з закінченням строку давності притягнення до відповідальності. (а.с. 11 ).
Суд, вирішуючи питання щодо обставин ДТП та порушення відповідачем ПДР України, приходить до наступного.
Так, судом під час розгляду справи встановлено, що саме водій ОСОБА_2 порушив п. 10.1 та 14.6 Правил дорожнього руху України, через що сталося зіткнення автомобілів і це є в причинному зв*язку з ДТП та його наслідками і дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами ( даними з протоколу про адміністративне правопорушення від 21.08.2015 р., схемою ДТП від 21.08.2015 р., даними про пошкодження транспортних засобів, показаннями свідків, висновками експертиз), які були досліджені судом.
Жодних доказів на спростування зазначених висновків відповідачем не надано і матеріали справи таких відомостей не містять.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що вина водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем «KIA» в даній дорожньо-транспортній пригоді доведена.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Відповідно до роз*яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Як встановлено судом, шкода, яку просить позивач відшкодувати, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а тому підлягає відшкодуванню за правилами ст.ст. 1187, 1188 ЦК України.
Вимогами ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 автомобіль «MERCEDES-BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , належить на праві власності ОСОБА_1 ( а.с. 37)
Судом встановлено факт заподіяння матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_1 внаслідок ДТП, що сталося. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню позивачу, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 9723 від 15.03.2016 вартість матеріальних збитків, спричинених володільцю автомобіля «MERCEDES-BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , пошкодженого внаслідок ДТП (01.08.2015 р.) становить 114361,70 грн. Саме цю суму ОСОБА_1 і просить стягнути з відповідачів ( а.с. 19-22). Доказів на спростування визначеного позивачем розміру відшкодування відповідачами до суду не подано.
Відповідно до ремонтної калькуляції № 9723 від 15.03.2016 р. вартість ремонту автомобіля «MERCEDES-BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 становить 114361,70 грн.
Згідно даних, які містяться в матеріалах справи (а.с. 141 т.1) 25.08.2015 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Просто-Страхування» з письмовим повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, у зв*язку з чим було заведено страхову справу №109287. Будь-які виплати страхового відшкодування по події, що мало місце 21.08.2018 року АТ «Просто-страхування» не проводилось.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Доводи представника страхової компанії щодо відсутності правих підстав для виплати страхового відшкодування є необґрунтованими, оскільки у суду в наявності відомості про подання до страхової компанії заяви про страховий випадок та виплату страхового відшкодування. Інших доказів щодо неможливості виплати страхового відшкодування страховою компанією не наведено.
Також, враховуючи те, що загальна сума матеріальної шкоди, завданої позивачу дорівнює 114361,70 грн., то з відповідача ОСОБА_2 , як винуватця ДТП на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між шкодою та страховим відшкодуванням в сумі 64 871,70 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідачів пропорційно частині задоволених позовних вимог.
З відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 648,5 грн., з відповідача АТ «ПРОСТО-страхування» стягнути судовий збір у розмірі 495,19 грн.
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ «ПРОСТО-страхування» про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 64 871, 70 грн. (шістдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят одна гривня, 70 коп.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути з АТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 49 490 грн. (сорок дев`ять тисяч чотириста дев`яносто гривень) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 648,50 грн. (шістсот сорок вісім гривень) в рахунок відшкодування судових витрат.
Стягнути з АТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 495,15грн. (чотириста дев`яносто п`ять гривень ) в рахунок відшкодування судових витрат.
На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України (в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_4 .
Суддя : Я.В. Губська