Справа № 459/710/18 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/811/479/18 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.

секретаря - Юзефович Ю.І.,

розглянувши у письмовому провадженні, за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 травня 2018 року, ухвалене в складі головуючого - судді Кріля М.Д., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_2 в березні 2018 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, в якому вказав, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які перебували в зареєстрованому шлюбі та розлучилися 06.02.2007 року. 19.02.2001 року відповідно до рішення Червоноградського міського суду відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку, починаючи з 08.02.2001 року і до його повноліття. Зазначає, що він проживає разом з мамою за місцем реєстрації. З 01.09.2015 року він навчається в «Червоноградському гірничо-економічному коледжі», на денному відділенні за спеціальністю «підземна розробка корисних копалин», термін навчання до 30.06.2019 року. На даний час він повнолітній, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 йому виповнилося вісімнадцять років. В телефонному режимі батько (відповідач) йому пообіцяв в добровільному порядку сплачувати аліменти, сказав відкрити в банку карточку на своє ім'я, та в подальшому той буде перераховувати аліменти щомісячно 15-16 числа. Він має банківську карточку, неодноразово дзвонив відповідачу на мобільний телефон, але останній на дзвінки не відповідає. На даний час він повністю знаходиться на утриманні матері, а тому просив суд стягнути з відповідача аліменти на його користь в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку в місяць з індексацією відповідно до закону, починаючи від дня подання позову.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 03 травня 2018 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2, ІПН-НОМЕР_1), аліменти на час навчання в розмірі 1/7 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.03.2018 року і до закінчення ним навчання у Державному вищому навчальному закладі «Червоноградський гірничо-економічний коледж», але не довше ніж до досягнення ним 23-х річного віку.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 травня 2018 року оскаржив позивач ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції необґрунтовано розмір присуджених аліментів, не враховано, що відповідач працює, інших дітей, яким він зобов'язаний сплачувати аліменти, не має, на його утриманні не перебувають інші особи.

Також зазначає, що судом не взято до уваги те, що його мама не працює, має ряд хронічних захворювань, що підтверджується довідкою з комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги в м. Червонограді Львівської області».

Просить скасувати частково рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 травня 2018 року, змінивши частку стягнення на 1/4 частку заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 07.03.2018 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-х річного віку.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи окрім направлення повідомлень, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності, справа розглядається з повідомлення учасників справи, за наявними у ній матеріалами, у письмовому провадженні, а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався частково.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є студентом Державного вищого навчального закладу «Червоноградський гірничо-економічний коледж» та навчається на денній формі навчання, у зв'язку з чим потребує коштів на придбання одягу, продуктів харчування, придбання спеціальної літератури тощо, повністю перебуває на утриманні своєї матері, і враховував матеріальне становище відповідача та те, що останній 15.11.2014 року зареєстрував новий шлюб, вирішив стягувати аліменти на утримання позивача в розмірі 1/7 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.03.2018 року і до закінчення ним навчання у Державному вищому навчальному закладі «Червоноградський гірничо-економічний коледж», але не довше ніж до досягнення ним 23-х річного віку.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає зміні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5, що стверджується копією свідоцтва про народження з позначкою «Повторно» серії НОМЕР_2 від 02.11.2007 року (а.с. 4). Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_4 йому виповнилося 18 років, а отже він є повнолітнім.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3, шлюб між батьками позивача розірвано 06.02.2007 року, та після розірвання шлюбу матері позивача присвоєно прізвище ОСОБА_5 (а.с. 6).

Як вбачається з довідки відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області № 4600 від 05.03.2018 року, позивач проживає разом із своєю матір'ю за адресою: АДРЕСА_3 (а.с 5).

Згідно копії постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 19.02.2001 року, стягнуто з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частин із всіх видів заробітку, починаючи з 08.02.2001 року (а.с. 7).

Відповідно до довідки Державного вищого навчального закладу «Червоноградський гірничо-економічний коледж» №3321 від 23.01.2018 року, ОСОБА_2 навчається в даному навчальному закладі на третьому курсі денного відділення за спеціальністю «Підземна розробка корисних копалин» з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.с. 8).

Відповідач 15.11.2014 року зареєстрував новий шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 15.11.2014 року (а.с. 24).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Приписами ст. 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Враховуючи засади цивільного судочинства, а саме справедливість та добросовісність, колегія суддів приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів, не відповідає цим вимогам.

Виходячи з положень ст. 180 СК України, та вимог ст. 182 СК України, ст. 199 СК України, враховуючи те, що на батьків покладено рівні обов'язки щодо утримання дітей, позивач є повнолітньою особою, яка навчається, у матеріалах справами відсутні докази про непрацездатність відповідача, надання відповідачем допомоги на утримання інших дітей чи непрацездатних осіб, та не доведено його неспроможність сплачувати аліменти, та з врахуванням того, що позивач повністю знаходиться на утриманні матері, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача аліментів на сина, який навчається, однак неправильно визначив їх розмір.

Належних та допустимих доказів про те, що матеріальне становище відповідача не дозволяє сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі ј частини заробітку, як про це просить позивач, відповідачем суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ст. 376 ЦПК України (у редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення частково порушено норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення а рішення суду в частині визначення розміру аліментів на повнолітню дитину - зміні, а саме, розмір стягуваних з відповідача аліментів на повнолітнього сина на час його навчання, на думку колегії суддів, слід збільшити з 1/7 до 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.03.2018 року і до закінчення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2, ІПН-НОМЕР_1) навчання у Державному вищому навчальному закладі «Червоноградський гірничо-економічний коледж», але не довше ніж до досягнення ним 23-х річного віку.

У відповідності до вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 04 лютого 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 травня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2, ІПН-НОМЕР_1), аліментів на час навчання в розмірі 1/7 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.03.2018 року і до закінчення ним навчання у Державному вищому навчальному закладі «Червоноградський гірничо-економічний коледж», але не довше ніж до досягнення ним 23-х річного віку - змінити.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2, ІПН-НОМЕР_1), аліменти на час навчання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07.03.2018 року і до закінчення ним навчання у Державному вищому навчальному закладі «Червоноградський гірничо-економічний коледж», але не довше ніж до досягнення ним 23-х річного віку.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.