Справа № 465/3252/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/199/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Куцика І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Франківського районного суду міста Львова від 29 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «СЕТАМ» та Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання електронних торгів, які розпочалися 18.04.2016 року та завершилися 20.04.2016 року, з реалізації арештованого нерухомого майна, предмету іпотеки, а саме: нежитлових приміщень магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною площею 76.8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (в подальшому - „спірне нежитлове приміщення"), а також протоколу № 159092 від 25.04.2016 року про проведення цих електронних торгів, - недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що спірне нежитлове приміщення через систему електронних торгів було виставлене на реалізацію і 14.04.2016 року позивачкою було подано заявку на участь у торгах за №13, а також сплачено гарантійний внесок у розмірі 32 900 грн.

Початок торгів був призначений на 18.04.2016 року, а датою закінчення торгів визначено 20 квітня 2016 року.

Згідно протоколу №159092 від 25.04.2016 року переможцем торгів було визначено учасника №14.

Вважає, що спірні електронні торги відповідачами по справі були проведеними із грубим порушенням порядку їх проведення, оскільки позивачка, будучи учасником електронних торгів, жодним чином не могла ознайомитися із майном, яке було виставлено на торги, хоча на організатора торгів покладається обов`язок забезпечити доступ до майна та інформації про нього (а.с. 2-5).

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.10.2016 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено ТзОВ „Гаол" (а.с. 66-67).

Оскаржуваним заочним рішенням в задоволенні позову відмовлено (а.с. 123-126).

Дане рішення оскаржила позивачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, покликаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає помилковим висновок суду про те, що норми Закону України „Про іпотеку" не застосовуються до спірних правовідносин, оскільки спірні торги проводилися на виконання рішення суду про стягнення заборгованості з боржника.

Стверджує, що «інформацію про майно (як лот), яка є передбаченою пп. 2 п.5 розділу У Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015 року № 2710/5), яку апелянт має знати, не зазначено», що обмежило права позивачки, як учасника торгів, на повноту інформації про майно та, відповідно, вплинуло на формування кінцевої ціни реалізації предмета іпотеки.

Стверджує, що ДП „СЕТАМ" не повідомило ТзОВ „Гаол", як іпотекодавця, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна (а.с. 129-134).

20 лютого 2019 року апелянт ОСОБА_1 отримала ухвалу суду про відкриття апеляційного провадження за її апеляційною скаргою (а.с. 150).

Однак, у подальшому судові повістки про виклик її у судове засідання двічі поверталися до суду без їх вручення апелянту: з довідкою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 176, 189).

Представник апелянта, адвокат Патько Н.Я., будучи належним чином повідомленою про час і місце апеляційного розгляду справи, подала до суду Заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с. 191).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4);

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77).

У матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що ТзОВ «Гаол» уповноважувало позивачку (апелянта) ОСОБА_1 на представництво інтересів згаданого ТзОВ в ході розгляду судом даної справи.

Більше того. Згадане ТзОВ позивачкою в поданому нею до суду позові взагалі не було включеним до числа учасників даної справи і було притягнуто до участі у її розгляді ухвалою суду за заявою самого ТзОВ (а.с. 66-67).

ТзОВ «Гаол» апеляційної скарги на рішення суду по даній справі не подавало.

За наведених обставин доводи апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 про ніби-то не повідомлення ТзОВ «Гаол», як іпотекодавця, про час і місце проведення торгів та про початкову ціну реалізації майна до уваги прийматися не можуть.

Враховуючи правову природу продажу майна з публічних торгів, останні можуть бути визнані недійсними за правилами визнання недійсними правочинів.

Як вірно зазначено в оскаржуваному рішенні, для визнання електронних торгів недійсними позивач належними та допустимими доказами повинен довести, що: 1) мало місце порушення вимог Порядку при проведенні електронних торгів; 2) ці порушення вплинули на результати торгів, що 3) привело до порушення законних інтересів позивача.

Вище наведеного, ні позовна заява, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять, а відтак доводи апеляційної скарги і в цій частині до уваги прийматися не можуть.

Позивачкою не було подано до суду, як першої, так і апеляційної інстанції, жодних доказів на спростування висновку суду про те, що у квітні 2016 року електронні торги з реалізації спірного нежитлового приміщення були проведеними в процесі виконання судового рішення про стягнення заборгованості з боржника: зокрема - не було подано доказів про те, що ці торги було проведено на виконання рішення суду саме про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім цього, ні позовна заява, ні апеляційна скарга не містять доводів стосовно того, як саме вище згадане питання (проведення електронних торгів в процесі виконання судового рішення про 1) стягнення заборгованості з боржника чи в процесі виконання рішення суду про 2) звернення стягнення на предмет іпотеки) порушує права, свободи чи законні інтереси саме позивачки, як учасника цих торгів в статусі потенційного покупця (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Електронні торги є правочином на який поширюються положення законодавства, які регламентують укладення договорів купівлі-продажу, за якими одна сторона (продавець) передає майно у власність другій стороні - покупцеві, який приймає це майно і сплачує за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Як стверджується матеріалами справи та самою позивачкою у поданому нею позові, згідно протоколу проведення електронних торгів від 25.04.2016 року переможцем цих торгів було визначено учасника № 14, однак такий до участі взагалі не залучався (і позивачка таке питання перед судом не ставила), хоча безспірним є те, що питання визнання електронних торгів недійсними безпосередньо стосується прав та законних інтересів покупця майна, в даному випадку - спірного нежитлового приміщення.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Франківського районного суду міста Львова від 29 жовтня 2018 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 05 серпня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.