УХВАЛА

16 січня 2019 року

м. Київ

справа № 761/7609/16-ц

провадження № 61-4169св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

особа, яка не брала участі у справі - фізична особа-підприємець ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Рубан С. М., Желепа О. В., Іванченко М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі договорів купівлі-продажу від 12 січня 2016 року та 14 січня 2016 року, укладених з ОСОБА_4, від імені якого діяв представник ОСОБА_7, він набув право власності на нежиле приміщення загальною площею 50,0 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1. Проте на теперішній час позбавлений можливості користуватися власною нерухомістю, оскільки приміщення займають невідомі особи з дозволу відповідача, які відмовляються звільнити спірне приміщення.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11 травня 2016 року у складі головуючого судді Юзькової О. Л. позов задоволено. Вирішено усунути ОСОБА_3 перешкоди у користуванні власністю - нежилою будівлею загальною площею 50,0 кв. м, що розташована по АДРЕСА_1, шляхом звільнення ОСОБА_8 вказаного приміщення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_4, який є колишнім власником спірного приміщення, користується ним без дозволу нового власника ОСОБА_3, що визнає сам відповідач і не оспорює право власності позивача на таке приміщення.

Рішення суду першої інстанції оскаржив в апеляційному порядку фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5) в особі представника ОСОБА_9

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року апеляційну скаргу представника ФОП ОСОБА_5 - ОСОБА_9 задоволено. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 травня 2016 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду та відмовляючи в позову, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції обмежився виключно тим, що відповідач визнав позов, проте оскаржуваним рішенням суду першої інстанції фактично вирішено питання про права і обов'язки ФОП ОСОБА_5, який є власником торгівельного павільйону (тимчасової споруди), що розташований по АДРЕСА_1, що ставить під сумнів наявність спору між сторонами.

25 січня 2018 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і передати справу на новий апеляційний розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що ФОП ОСОБА_10 не надано належних доказів на підтвердження належності йому на праві власності спірного нежилого приміщення, що розташоване по АДРЕСА_1, й відповідно його права жодним чином не були порушені при вирішенні даної справи.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

У лютому 2018 року ФОП ОСОБА_5 подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції, яке є законним і обґрунтованим, залишити без змін.

Крім того, 15 лютого 2018 року від ФОП ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_11 до Верховного Суду надійшло клопотання про закриття касаційного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 396 ЦПК України.

Клопотання мотивовано тим, що касаційну скаргу в інтересах ОСОБА_3 підписано адвокатом ОСОБА_6 25 січня 2018 року на підставі договору про надання правової допомоги від 10 листопада 2017 року, який діяв до 31 грудня 2017 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Вивчивши матеріали цивільної справи та доводи клопотання про закриття касаційного провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

За змістом частини першої статті 60, частини четвертої статті 62 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини першої та другої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається із касаційної скарги на рішення Апеляційного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року, поданої до Верховного Суду 25 січня 2018 року, вона підписана представником позивача ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_6 на підставі договору про надання правової допомоги від 10 листопада 2017 року.

В той же час з доданого до касаційної скарги договору про надання правової допомоги від 10 листопада 2017 року, укладеного між ОСОБА_6 як адвокатом та ОСОБА_3 як клієнтом, а саме пункту 7.2 вбачається, що цей договір, якщо він достроково не буде припинений з ініціативи клієнта, діє до 31 грудня 2017 року.

Таким чином, ОСОБА_6, підписуючи касаційну скаргу 25 січня 2018 року, на підставі договору про надання правової допомоги від 10 листопада 2017 року, не була уповноважена на вчинення таких дій від імені свого клієнта ОСОБА_3, так як дія вказаного договору припинилась 31 грудня 2017 року.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_11 задовольнити.

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
Д. Д. Луспеник
С О. Погрібний