Провадження № 2/243/67/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

За участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

Плаксіної Є.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 7 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за

позовною заявою ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4

до

відповідача ОСОБА_2

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

вимоги позивача: про визнання права користування, усунення перешкод у здійсненні права користування майном, вселення

представники учасників справи:

від позивача: адвокат Бутко О.О. (ордер серія АА №045598 від 26.07.2018 року (а.с.65), договір про надання правничої допомоги від 27.07.2018 року (а.с.67));

від відповідача: адвокат Солошенко Е.Л. (довіреність №339 від 26.06.2018 року (а.с.40)).

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. У червні 2018 року позивач, що діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням та усунення перешкод у здійсненні права користування майном та вселення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . З 2005 по 2015 рік вона як цивільна дружина проживала в зазначеній квартирі однією сім`єю. Під час проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 . У червні 2015 року відповідача мобілізували до ЗСУ та з цього часу він у квартирі проживав, створив нову родину, 16.08.2016 року уклавши шлюб з ОСОБА_7 Незважаючи на припинення шлюбних відносин та спільного проживання вона з сином залишися мешкати у квартирі АДРЕСА_1 .

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про виселення позивача без надання іншого житлового приміщення. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 13.04.2017 року відмовлено позивачу у виселенні.

Після постановлення рішення, у квітні 2017 року ОСОБА_2 ОСОБА_1 та неповнолітньому сину почав чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням, від`єднавши будинок від електромережі, а згодом змінивши замки на вхідних дверях. З цього часу вона не має можливості користуватися житловим приміщення, квартирою АДРЕСА_1 , а також своїми особистими речами, що там залишилися.

Зазначає, щ оскільки вона була вселена на спірну квартиру за згодою ОСОБА_2 , як член його родини, спірна квартира є місцем реєстрації також її їх спільного сина, вона, відповідно до ст. 64 та 156 ЖК України не підлягає виселенню. Вважає, що до неї та її сина повинні застосовуватися правила ст. 405 ЖК України. Вона та її син набули статусу члена сім`ї наймача і користуються рівними з наймачем правами та обов`язками.

Крім того, зі згоди відповідача, місце реєстрації їх спільного малолітнього сина ОСОБА_4 було визначено у квартирі АДРЕСА_1 , тому і після припинення фактичних шлюбних відносин дитина залишилася мешкати у спірній квартирі разом з позивачкою.

У зв`язку з чим просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 ; Усунути перешкоди у користуванні нею ОСОБА_1 та її малолітнім сином ОСОБА_4 , 2008 року народження житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідача передати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей спірної квартири; вселити її разом з неповнолітнім сином до спірної квартири.

2. Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, надав суду заперечення (а.с.51-52) відповідно до яких зазначив, що позивачці він не чинив перешкод у проживання в квартирі АДРЕСА_1 , а навпаки, з червня 2015 року він перебував на строковій службі в збройних силах України, а позивачка проживала у його квартирі разом зі своїми доньками від попереднього шлюбу та їх спільною дитиною. За час проживання без його присутності у позивачці формувалась заборгованість по комунальним послугам яку він сплатив. Пслія укладання шлюбу з ОСОБА_8 він та його дружина оселились у будинку. У листопаді 2016 року позивачка разом з дітьми покинула квартиру. У цей проміжок часу невідомими було пошкоджену замок на вхідній двері квартири який він вимушений був замінити. Вважає, вимоги ОСОБА_1 безпідставними, такими, що суперечать Конституції України та ЦК України, так як умови проживання у будинку не відповідають санітарним та житловим нормам, а сам будинок готується на продаж. У зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

2. Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. В обґрунтування вимог навила доводи аналогічні доводам викладеним в позовній заяві.

3. В судовому засіданні представник позивача адвокат Бутко О.А., що діє на підставі ордеру від 26.07.2018 року (а.с.65) та договору про надання правничої допомоги (а.с.67) просив позов задовольнити.

4. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, навів доводи, аналогічні доводам, викладеним у запереченні. Додав, що він дійсно перешкоджав позивачці у користуванні житлом шляхом зміни замків, оскільки має намір мешкати разом з своєю родиною у спірному житловому приміщенні. Крім того, на теперішній час неможливо проживати у спірній квартирі, оскільки світло відсутнє, тому, що його від`єднали за борги, які накопилися за час мешкання позивачки у спірному житлі, так як вона не сплачували за електроенергію; система опаленні прийшла у непридатний стан, так як позивачки не мешкала взимку у будинку і систему опалення розірвало, газовий котел також прийшов у непридатність, тому мешкати у квартирі неможливо, а тим більше взимку. Просить у задоволенні позову відмовити.

5. В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_9 . ОСОБА_10 ., що діє на підставі довіреності, виданої директором Краматорського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с.40) підтримала доводи відповідача.

6. Представник органу опіки та піклування Слов`янської міської ради в судове засідання не з`явився про час дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, рішення просив винести на розсуд суду, (а.с.126). Крім того третьою особою від 14.08.2018 року надано висновок, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає, що доцільно визнати право користування малолітньому ОСОБА_4 , майном, яке належить на правах власності батьку малолітньої дитини ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.83-84).

7. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 , в судовому засідання у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

8. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 до суду не з`явився, про час, дату та місце розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.188), про причини неявки суду не повідомив, оскільки сторона належним чином повідомлена про час та дату судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

8. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_6 до суду не з`явився, про час, дату та місце розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.185), про причини неявки суду не повідомив, оскільки сторона належним чином повідомлена про час та дату судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

9. Відповідачем ОСОБА_2 подано заяву про виклик свідків від 24.07.2018 року (а.с.41). Заяву задоволено.

10. Клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування з органу опіки та піклування висновку щодо можливості проживання та належності до проживання у квартирі АДРЕСА_1 неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.50).

11. Клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування з органу опіки та піклування висновку щодо можливості проживання та належності до проживання у квартирі АДРЕСА_3 неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.117).

12. 01.08.2018 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про виклик свідків (а.с.70). Заяву задоволено.

13. Заява відповідача ОСОБА_2 від 20.09.2018 року про виклик свідків (а.с.97). Заяву задоволено судом.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

14. Ухвалою підготовчого засідання від 24.07.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду: клопотання про виклик свідків та витребування висновку органу опіки та піклування вирішені; встановлений порядок з`ясування обставин (а.с.47).

15. Ухвалою суду від 14.11.2018 року клопотання відповідача ОСОБА_2 задоволено та зобов`язано Службу у справах дітей Слов`янської міської ради Донецької області встановити фактичне місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та провести огляд житлово - побутових умов за місцем проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_4 . (а.с.123)

16. Ухвалою суду від 28.02.2019 року витребувано з Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Слов`янської міської ради Донецької області інформацію:

-хто є власниками та в якій частині будинку АДРЕСА_5 ;

-зазначити чи поділений зазначений будинок на окремі квартири, та чи мають окрему нумерацію ці квартири. (а.с.156)

17. Ухвалою суду від 13.05.2019 року залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.182).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

18. ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 20.12.2002 року та свідоцтва про права на спадщину від 28.11.2001 року (а.с.53).

19. 12.03.2008 року від спільного проживання у них народився син - ОСОБА_4 , про що відділом РАЦС по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області видано Свідоцтво про народження, же батьками зазначені: мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_2 (а.с.9).

20. Відповідно до паспорту позивачки ОСОБА_1 , остання зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 (а.с.6).

21. 16.08.2016 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб зі ОСОБА_11 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою

АДРЕСА_6 . З акту № 115 від 23.03.2018 року, складеного керівником мікрорайону «Черевківка» м. Слов`янськ Донецької області вбачається, що позивач с малолітнім сином ОСОБА_4 не мешкають у квартирі АДРЕСА_1 , оскільки власник будинку змінив замки та користуватися житлом неможливо (а.с.15).

23. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 13.04.2017 року (а.с.12-14), позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , третя особа орган опіки та піклування Слов`янської міської рада, про виселення без надання іншого жилого приміщення залишено без задоволення.

24. Відповідно до Акту № 430 від 22.06.2018 року, складеного керівником мікрорайону «Черевківка» м. Слов`янськ Донецької області, ОСОБА_1 разом з неповнолітнім ОСОБА_4 , 2008 року народження не проживають з листопада 2016 року (а.с.54).

25. Актом представників КП «Словміськводоканал» від 2017 року повідомлено ОСОБА_14 ( АДРЕСА_2 ) про припинення подачі води шляхом пломбування вентиля у зв`язку з заборгованістю за послуги водопостачання в сумі 3 656 грн. 81 ком., про що завчасно надсилалося попередження 25.04.2017 року (а.с.59, 60).

26. З характеристики ОСОБА_4 2008 року народження, наданої директором Слов`янської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 15 Слов`янської міськой ради вбачається, що він мешкає з мамою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_4 (а.с.61).

V. Оцінка суду.

27. Право на житло як суб`єктивне право, тобто таке, що належить конкретному громадянину на конкретне житлове приміщення у будинку визначеного житлового фону, виникає у зв`язку з передбаченими у житловому та цивільному законодавстві юридичних фактів і набуває свою конкретизацію та деталізацію у відповідних правовідносинах. Таким чином цивільний та житловий Кодекси Україні передбачають умови та порядок реалізації громадянина права на житло, який носить самостійний та похідний характер.

28. Частиною 1 ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

29. Відповідно до частини 2 вищевказаної статті, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

30. Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

31. В судовому засіданні встановлено і цього не заперечують сторони, що з 2005 року позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах і зі згоди відповідача і власника будинку, як члени його сім`ї були вселені позивачка ОСОБА_1 та неповнолітні ОСОБА_12 , 1999 року народження, ОСОБА_13 , 2000 року народження.

ІНФОРМАЦІЯ_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 від спільного проживання у них народився син - ОСОБА_4 , про що відділом РАЦС по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області видано Свідоцтво про народження, же батьками зазначені: мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_2 (а.с.9). Зі згоди відповідача в спірному будинку малолітній ОСОБА_4 , 2008 року був зареєстрований та проживав.

33. Вищевикладені обставини стосовно вселення позивачки як члена сім`ї відповідача та реєстрації малолітнього ОСОБА_4 , 2008 року сторони не заперечували, вони також встановлені Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 13.04.2007 року (а.с.12-14), що набуло чинності, тому, відповідно до ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

34. На теперішній час позивачка не є членом сім`ї відповідача, оскільки 16.08.2016 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб зі ОСОБА_11 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою АДРЕСА_7 . Відповідач також фактично мешкає за зазначеною адресою.

АДРЕСА_8 . В судовому засіданні достовірно встановлено, і це пояснив відповідач, що він змінив замки на вхідних дверях у будинок в день винесення рішення суду про відмову йому у виселенні ОСОБА_15 , тобто 13 квітня 2017 року. Ключі позивачці від будинку не передавав.

36. З акту № 115 від 23.03.2018 року, складеного керівником мікрорайону «Черевківка» м. Слов`янськ Донецької області вбачається, що позивач с малолітнім сином ОСОБА_4 не мешкають у квартирі АДРЕСА_1 , оскільки власник будинку змінив замки та користуватися житлом неможливо (а.с.15).

37. Відповідно до Акту № 430 від 22.06.2018 року, складеного керівником мікрорайону «Черевківка» м. Слов`янськ Донецької області, ОСОБА_1 разом з неповнолітнім ОСОБА_4 , 2008 року народження не проживають з листопада 2016 року (а.с.54).

38. З листа Слов`янського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області вбачається, що 20.04.2017 року ОСОБА_1 зверталася до чергової частини Слов`янського ВП з повідомленням про те, що їх чоловік не пускає до будинку (а.с.87).

39. Так, свідок ОСОБА_16 , яка показала, що після того, як відповідача у 2015 році забрали до лав ВС України, позивачка залишилася мешкати будинку АДРЕСА_5 і перебувала до того часу, як відповідач змінив замки та перестав допускати її до житла. В цей же день він від`єднав освітлення у будинку з тією метою, щоб вона не мала можливості мешкати у цьому будинку. Це було у день отримання рішення суду про виселення ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що вона проживає по сусідству з квартирою відповідача по АДРЕСА_5 . Після того, як поїхав ОСОБА_14 до ВС, приблизно з 2016 року ОСОБА_17 у будинку не мешкала. Весною 2017 року позивачка хотіла вселитися у квартиру відповідача, однак не могла, і з цього приводу викликала поліцію.

Суд вважає доведеним в судовому засіданні і погоджується з доводами позивачки ОСОБА_1 стосовно того, що відповідач ОСОБА_2 дійсно чинить перешкоди їй та малолітньому ОСОБА_19 в користуванні житлом шляхом того, що він змінив замки та не надав їм ключі від будинку.

40. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За змістом ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших члені» сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 16 цього Кодексу.

41. Згідно із ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом і ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, за змістом вказаних норм право членів сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі) на користування жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири) визначено та встановлено законом.

42. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

43. Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорюванні відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

44. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення і може знаходити свій прояв у вимогах про усунення перешкод у здійсненні права користування житлом.

45. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що у позивачки ОСОБА_1 і малолітнього ОСОБА_4 існує суб`єктивне право на користування житлом у квартирі АДРЕСА_1 відповідно до закону, це право не припинено, то його можливо відновити шляхом усунення перешкод у здійсненні права користування житлом, зобов`язавши відповідача передати позивачці ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 .

46. Вирішуючи питання стосовно вселення ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_19 у спірну квартиру, суд виходить з наступного.

Так в судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 у 2005 році разом з неповнолітніми дітьми вселилась як член сім`ї відповідача ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 . Зазначена обставина також встановлена Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 13.04.2007 року (а.с.12-14), що набуло чинності і відповідно до ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

47. Не зважаючи на те, що у 2016 році сторони припинили сімейних відносин, однак само по собі припинення цих відносин з власником квартири не позбавляє членів сім`ї такого власника права користування займаним приміщенням. Аналогічна позиція висловлена в Ухвалі ВССУ (справа № 598/1718/16-ц від 09.11.2017 року).

48. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивачка ОСОБА_1 , незважаючи на те, що вона перестала бути членом сім`ї відповідача ОСОБА_2 продовжила проживати у спірній квартирі і лише у зв`язку із перешкодами, які вчинив відповідач вимушена була разом з сином ОСОБА_4 покинути житло.

49. Частиною 1 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (частина 2 ст. 160 СК України).

50. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини» дає кожній дитині право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися найманим приміщенням нарівні з власником або наймачем. Статтями 64 ч. 2 та 156 ч. 4 ЖК України визначено, що до членів сім`ї наймача власника будинку (квартири) належать дружина, їхні діти та батьки.

51. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Таким чином, незважаючи на те, проживає фактично дитина разом зі своїми батьками, вона має право користуватися житловим приміщенням, яке перебуває у власності батьків.

52. Відповідно до пункту 6 частини 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

53. В Рішенні Європейського суду з прав людини Кривіцька та Кривіцький проти України» (№ 8863/06) від 02 грудня 2010 року Судом зазначено, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця у суспільстві.

54. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню.

55. Доводи відповідача та його представника стосовно того, що умови у квартирі АДРЕСА_1 є такими, що унеможливлюють проживання у будинку не можуть прийняті судом.

56. Відповідно до Акту обстеження умов від 25.210.2018 року вбачається, що в результаті обстеження умов проживання квартири АДРЕСА_1 встановлено, що квартира знаходиться в стадії проведення ремонтних робіт, відсутнє опалення, проводяться поточні ремонтні роботи, кухня, коридор, санвузол заштукатурені, житлові кімнати мебльовані. Після завершення ремонтних робіт при наявності опалення можливе проживання дитини (а.с.110).

57. Разом з тим, суд вважає, що наявність таких умов не виключає і не позбавляє права позивача та її дитини на вселення у житловий будинок, тому приходить до переконання, що ці доводи відповідача не заслуговують на увагу.

58. Посилання відповідача на наявність заборгованості на сплаті комунальних послуг (а.с.55-60), що утворилась, за думкою відповідача, за час мешкання у спірній квартирі позивачки, ніяким чином не впливає на її право проживання та користування спірним житлом і не позбавляє права відповідача вирішити питання боргу у передбаченому законом порядку.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

59. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, також передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно до вимог Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про Державнийбюджет на 2019рік», встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018 року у сумі 1762 грн. 00 коп.

Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою 04.06.2018 року, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.7 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. на користь держави.

60. Крім того, у відповідність до ч.3ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження повноважень адвоката ОСОБА_20 до матеріалів справи надано ордер серія АА №045598 від 26.07.2018 року (а.с.65), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2703 від 07.11.2007 року (а.с.65) та договір про надання правничої допомоги від 27.07.2018 року (а.с.67).

Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, потребує доказуванню. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.07.2018 року між адвокатом Бутко О.О. та позивачем ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , був укладений договір про надання правничої допомоги. Відповідно до даного договору адвокат Бутко О.О. зобов`язався представляти інтереси замовника у справі про визнання права користування, усунення перешкод у здійсненні права користування майном, вселення.

За результатами виконання зобов`язань за договором про надання правової допомоги, 27.07.2018 року сторонами був підписаний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а.с.68), в якому зазначений перелік виконаних адвокатом робіт та їх вартість.

Відповідно до даного опису, вартість наданих адвокатом робіт становить 3000 грн. 00 коп., сплата яких ОСОБА_1 підтверджена оригіналом квитанції № 0051 від 27.07.2018 року (а.с.66).

Крім того, відповідно до квитанції №0051 від 02 червня 2018 року (а.с.18), позивачем ОСОБА_1 сплачено адвокату Бутко О.О. суму у розмірі 1000 грн. 00 коп. за складання позовної заяви до ОСОБА_2 про визнання права користування, усунення перешкод у здійсненні права користування майном, вселення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,15-16,80,81,131,133,141,259,263-265,268 ЦПК України, ст.160 СК України, ст. 405 ЦК України, ст.ст. 150-156 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання права користування, усунення перешкод у здійсненні права користування майном, вселення задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Слов`янська Донецької області, реєстраційний номер: , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , право користування житловим приміщенням, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженкою м. Слов`янськ Донецької області, реєстраційний номер: НОМЕР_1 та малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Слов`янськ Донецької області, житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця Слов`янськ Донецької області, реєстраційний номер: , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , передати ОСОБА_1 , ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 янська АДРЕСА_5 .

Вселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженку м. Слов`янськ Донецької області, реєстраційний номер: разом з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Слов`янськ Донецької області в житлове приміщення квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою АДРЕСА_7 на користь ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою АДРЕСА_7 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5 м. Київ, 01601), отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ -37993783, банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, р/р 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку п.15.5 Перехідних Положень ЦПК України. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 19.06.2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко