Постанова

Іменем України

12 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 243/9604/18

провадження № 61-14423св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Національний природний парк «Святі гори »,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, у складі судді Мірошниченко Л. Є., від 24 квітня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду, у складі колегії суддів: Никифоряка Л. П., Новікової Г. В., Кішкіної І. В., від 27 червня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Національного природного парку «Святі гори» (далі - НПП «Святі гори») про поновлення на роботі.

Позовна заява мотивована тим, що 18 жовтня 2016 року він був прийнятий на посаду фахівця 1 категорії екологічної освіти у відділ рекреації НПП «Святі гори». 10 липня 2018 року відповідачем виданий наказ № 59 про накладання на нього дисциплінарного стягнення - догани, а 25 липня 2018 року - наказ № 23/ЛС про звільнення із займаної посади відповідно до пункту 4

статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) за прогул.

Підставою для винесення наказу № 59 від 10 липня 2018 року стала доповідна записка начальника відділу рекреації ОСОБА_3 про відсутність його на робочому місці 09 липня 2018 року, хоча ОСОБА_3 бачила його на роботі

09 липня 2018 року о 08.40 годині та він її особисто попередив про необхідність відвезти матір до лікарні, на що вона дала згоду. Однак коли о 14.40 годині того ж дня директор запитав ОСОБА_3 про його місцезнаходження, вона відповіла, що їй це невідомо. Вважає, що витратив на поїздку лише свою обідню перерву.

Підставою для винесення наказу № 23/ЛС від 25 липня 2018 року про його звільнення став наказ про накладання дисциплінарного стягнення та рішення профспілкового комітету НПП «Святі гори» про надання згоди на звільнення.

Вважає, що фактично підставою для звільнення став прогул 10 липня

2018 року, але він із цим не погоджується, оскільки декілька років хворіє на попереково-крижовий радикуліт, у зв`язку із загостренням даної хвороби вимушений був звернутися до спеціаліста, про що 10 липня 2018 року повідомив свого керівника - начальника відділу рекреації ОСОБА_3.

У відповідача був документ, що підтверджує поважність причин його відсутності на робочому місці.

Він є членом профспілкової організації НПП «Святі гори». 23 липня 2018 року роботодавець звернувся до профспілки із поданням про його звільнення, однак згоди профспілки не отримав.

У зв`язку з наведеним, просив скасувати наказ № 59 НПП «Святі гори»

від 10 липня 2018 року про застосування догани; скасувати наказ № 23/ЛС

НПП «Святі гори» від 25 липня 2018 року про його звільнення з посади провідного фахівця з екологічної освіти; поновити його з 26 липня 2018 року на посаді провідного фахівця з екологічної освіти НПП «Святі гори».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 квітня 2019 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність ОСОБА_1 на робочому місці у робочий час 09 липня 2018 року підтверджена доповідною запискою безпосереднього керівника та табелем обліку робочого часу, що є підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни.

Разом з тим, відповідачем не доведено факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці більше трьох годин 10 липня 2018 року, а відтак і вчинення ним прогулу.

Наказ № 23/ЛС від 25 липня 2018 року про звільнення позивача винесено з порушенням КЗпП України, однак, отримавши копію вказаного наказу про звільнення та трудову книжку 26 липня 2018 року із позовом про поновлення на роботі ОСОБА_1 звернувся до суду лише 02 жовтня 2018 року тобто із пропуском місячного строку. Правові підстави для поновлення пропущеного строку, передбаченого статтею 233 КЗпП України, судом не встановлені.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Донецького апеляційного суду від 27 червня 2019 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 квітня 2019 року - без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про порушення

НПП «Святі гори» чинного законодавства при звільненні позивача, однак вважав, що у зв`язку із пропуском строку звернення до суду у задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі необхідно відмовити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У липні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 квітня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 27 червня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 243/9604/18 та витребувано її матеріали з місцевого суду.

У вересні 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована помилковістю висновків судів попередніх інстанцій.

Доповідна ОСОБА_3 від 10 липня 2018 року на ім`я директора НПП «Святі гори» щодо його відсутності на робочому місці не може бути єдиним та беззаперечним доказом порушення трудової дисципліни.

Судами попередніх інстанцій не надано вмотивованої оцінки обставинам переписування табелю робочого часу за 09 липня 2018 року та його присутності 09 липня 2018 року о 12.30 годині на робочому місці.

Вважав, що строк звернення до суду пропущений ним з поважних причин, оскільки після звільнення він перебував на лікарняному, не міг вільно пересуватися, звертався за медичною допомогою до державної установи «Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМН України»; а на початку вересня 2018 року хворів на ГРВІ.

Суди всупереч статті 234 КЗпП України не поновили строк пропущений ним із поважних причин.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив НПП «Святі гори» на касаційну скаргу, в якому відповідач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій, просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Вважав, що ОСОБА_1 позов про поновлення на роботі пред`явлено зі значним пропуском строку встановленого статтею 233 КЗпП України, а поважні причини для поновлення пропущеного строку позивачем не наведені.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказом № 25/лс від 17 жовтня 2016 року позивач прийнятий на роботу в НПП «Святі гори» на посаду фахівця 1 категорії з екологічної освіти у відділ рекреації та екоосвіти.

10 липня 2018 року начальник відділу рекреації ОСОБА_3 у доповідній записці на ім`я директора НПП «Святі гори» повідомила, що ОСОБА_1 періодично відсутній на робочому місці у зв`язку з суспільною роботою, проведенням екскурсій та підготовкою матеріалів до проекту.

Із пояснень ОСОБА_3 судами встановлено, що 09 липня 2018 року, ОСОБА_1 був присутній на роботі о 08.40 годині та попередив, що в обідню перерву йому потрібно буде відвезти матір в с. Богородичне. Однак де він перебував в інший час їй невідомо.

Наказом в.о. директора НПП «Святі гори» № 58 від 10 липня 2018 року, - ОСОБА_1 на підставі доповідної записки начальника відділу рекреації ОСОБА_3 про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 09 липня

2018 року та у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 займається індивідуальною трудовою діяльністю, відсутній на робочому місці, отримує дохід за роботу екскурсовода на катері для прогулянок, в робочий час займається справами не пов`язаними із посадовими обов`язками - оголошена догана.

Наказом № 23/ЛС від 25 липня 2018 року позивача звільнено з посади провідного фахівця з екологічної освіти з 26 липня 2018 року за пунктом 4

статті 40 КЗпП України за прогули.

Із доповідної записки № 20 від 10 липня 2018 року провідного фахівця з кадрів ОСОБА_10, доповідної записки від 10 липня 2018 року ОСОБА_8 судами встановлено, що позивач був відсутній на роботі 10 липня 2018 року

з 10 год 45 хв до 14 год 30 хв.

10 липня 2018 року на ім`я директора НПП «Святі гори» ОСОБА_1 були надані пояснення з яких вбачається, що він за сімейними обставинами поїхав з роботи о 10 год 45 хв в м. Слов`янськ до лікаря і прибув на роботу

о 14 год 20 хв.

ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою до сімейного лікаря комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов`янськ» «Амбулаторія № 9 м. Святогірська» 10 липня 2018 року

об 11 год 30 хв і знаходився на прийомі до 11 год 50 хв, про що є запис в медичній карті амбулаторного хворого та журналі реєстрації амбулаторних пацієнтів. Після огляду лікаря ОСОБА_1 був визнаний працездатним, листок непрацездатності йому не видавався, а видана довідка довільної форми.

Свідок ОСОБА_9 в суді першої інстанції пояснила, що за проханням ОСОБА_8 переписала табель у зв`язку із винесенням догани за порушення

ОСОБА_1 правил внутрішнього трудового розпорядку. При цьому, не правильно зрозумівши вказівки ОСОБА_8 , за 09 та 10 липня проставила робочий час ОСОБА_1 по 6,5 годин, а потрібно було по 5.

Із пояснень свідка ОСОБА_8 судами встановлено, що на ранок 09 липня табель обліку робочого часу було здано до бухгалтерського відділу для нарахування зарплати згідно з колективним договором та наказом з облікової політики НПП «Святі Гори». Догана ОСОБА_1 була оголошена 10 липня до обідньої перерви. А вже о 10 год 45 хв згідно доповідних записок, копії яких додаються, ОСОБА_1 знов був відсутній на роботі. З цього приводу і було надано розпорядження для того, щоб внести виправлення у табель.

Профспілковий комітет первинної профспілкової організації НПП «Святі гори» 25 липня 2018 року надав згоду на звільнення ОСОБА_1 за пунктом 4

статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, у тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня.

В адміністрації НПП «Святі гори» встановлено наступний режим роботи : початок роботи о 8 год 00 хв до 16 год 30 хв (п`ятниця 15 год 30 хв), перерва з 12 год до 12 год 18 хв. Тривалість робочої зміни 8 годин 12 хвилин (п`ятниця 7 годин 12 хвилин).

Із табелю обліку використання робочого часу НПП «Святі гори» за липень

2018 року суди встановили, що 09 та 10 липня 2018 року позивачу враховано 5 відпрацьованих годин.

Трудову книжку із записом про звільнення позивач отримав 26 липня

2018 року.

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Щодо позовних вимог про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із заходів стягнення, якими є догана і звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно із статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

За змістом положень статей 147-1, 149 КЗпП України у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на роботодавця.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні вимоги про скасування наказу № 58 від 10 липня 2018 року про застосування дисциплінарного стягнення у виді догани, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді відсутності на робочому місці 09 липня 2018 року без поважних причин та правомірність дій відповідача щодо застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення з дотриманням положень статті 148 КЗпП України.

Судами надано вірну оцінку табелю обліку робочого часу, при цьому встановлено його відповідність відомостями зазначеним в акті № 26

від 10 липня 2018 року, доповідних та поясненнях посадових осіб відповідача, уповноважених здійснювати облік робочого часу.

Щодо позовних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Вимогами частин першої, сьомої статті 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

При вирішенні спору судами встановлено надання згоди первинною профспілковою організацією, членом якої є позивач, на його звільнення.

Разом з тим, судами встановлено відсутність належних доказів на підтвердження відсутності позивача на роботі більше трьох годин 10 липня 2018 року та недотримання роботодавцем процедури звільнення в порядку дисциплінарного стягнення.

Частиною першою статті 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Передбачені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін.

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

При цьому норми КЗпП України не містять вичерпного переліку причин, які можна вважати поважними при пропуску строку звернення до суду, вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Як поважні причини пропуску строку, встановленого у частині першій

статті 233 КЗпП України, слід кваліфікувати такі, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Судами попередніх інстанцій встановлено порушення відповідачем прав позивача при звільненні з роботи, однак у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі відмовлено через пропуск строку звернення до суду, оскільки ОСОБА_1 26 липня 2018 року отримав трудову книжку із записом про звільнення, однак до суду звернувся лише 02 жовтня 2018 року, тобто з пропуском місячного строку, визначеного статтею 233 КЗпП України.

У разі пропуску передбачених статтею 233 КЗпП України строків звернення до суду про вирішення трудового спору суд з`ясовує не лише причини пропуску зазначеного строку, а й усі обставини справи, права та обов`язки сторін.

За необґрунтованості вимог суд відмовляє в позові з цих підстав без посилання на строки звернення до суду, оскільки вони стосуються захисту порушеного права. При обґрунтованості вимог і поважності причин пропуску строку звернення до суду суд поновлює пропущений строк на звернення за вирішенням трудового спору і вирішує його по суті.

У випадку пропуску строку без поважних причин суд наводить у рішенні мотиви, чому він вважає неможливим його поновити, та зазначає, що відмовляє в позові саме з цих підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що НПП «Святі гори» під час звільнення позивача з роботи 25 липня 2018 року було порушено процедуру звільнення в порядку дисциплінарного стягнення, однак позов про поновлення на роботі ОСОБА_1 було пред`явлено у жовтні

2018 року, з пропуском строку передбаченого статтею 233 КЗпП України, та поважні причини для поновлення такого строку відсутні.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 посилався на ту обставину, що після отримання наказу про звільнення та трудової книжки він 30 липня 2018 року та 16 серпня 2018 року звертався до нейрохірурга, а 06 вересня 2018 року до сімейного лікаря.

Натомість судами встановлено, що в період з 26 липня 2018 року по 27 серпня 2018 року позивач на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні, які б перешкоджали зверненню до суду не перебував.

Перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні у вересні 2018 року, тобто вже за межами місячного терміну звернення до суду, передбаченого статтею 233 КЗпП України, на правильність висновків судів не впливає.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, та переважно зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 квітня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 27 червня

2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович Є. В. Синельников С. Ф. Хопта