Категорія 50 Головуючий у 1-й інстанції Пустовойт Т.В.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Принцевської В.П., Мальцевої Є.Є.

секретаря Тулянкіної М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області, постановлену 03 грудня 2018 року у міста Маріуполі у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання. В обґрунтування позову вказувала, що з 10 травня 2018 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, знаходиться в стані вагітності, строк якої складає 27 тижнів. На теперішній час шлюбні відносини припинені, сторони мешкають окремо, проте вона потребує матеріальної допомоги на своє утримання, яку відповідач у добровільному порядку не надає.

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 грудня 2018 року відкрито загальне позовне провадження. По справі призначено підготовче судове засідання. Роз'яснено відповідачу право щодо надання відзиву на позовну заяву. Задоволено клопотання ОСОБА_3 про витребування доказів. Витребувано з Військового інституту телекомунікації та інформатизації ім.Героїв Крут інформацію щодо розміру заробітної плати ОСОБА_2

Відкриваючи позовне провадження у даній справі Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області виходив з того, що позивач згідно паспорту зареєстрована в АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд при відкриті позовного провадження користувався виключно хибною інформацією наданою позивачем про те, що відповідач зареєстрований у АДРЕСА_2 В порушення норм процесуального права, суд не направив запит щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивача та відповідача, у зв'язку з чим була порушена підсудність, адже відповідач зареєстрований у АДРЕСА_3. Позивач неодноразово заявляла, що має зареєстроване місце проживання у місті Києві, але суд не дослідив даний факт і відкрив провадження у справі.

Також, з посиланням на ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, вказує, що не отримував копію ухвали суду про відкриття провадження та позовної заяви, повісток про виклик до суду, про наявність судового провадження дізнався лише з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Позивач не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Виходячи із положень ст. 371, ст.372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за відсутності осіб, що не з'явилися, у режимі відео конференції з Київським апеляційним судом за участі представників сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача адвоката ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника позивача адвоката ОСОБА_5, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції, виходив з того, що позовна заява відповідає вимогам статей 175-177 ЦПК України, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, підсудна Іллічівському районному суду міста Маріуполя Донецької області, підстави для її повернення, відмови у відкритті провадження, залишення без руху відсутні.

Перевіряючи справу, відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ч.1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Так, вказані правила не є виключними та безумовними. Статтею 28 ЦПК України встановлена альтернативна підсудність цивільних справ, яка визначається вказівкою законодавця про можливість розгляду і вирішення окремих цивільних справ конкретним судом за вибором позивача.

Встановлення альтернативної підсудності, яка на відміну від загальної, є додатковою процесуальною гарантією забезпечення інтересів окремих категорій позивачів, пов'язане з необхідністю створення позивачеві більш сприятливих умов для звернення за судовим захистом.

Зокрема, ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визначення батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Отже, дана стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред'явлений в одному з двох і більше судів. Суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що позови про стягнення аліментів охоплюють всі вимоги, у тому числі пов'язані з правом позивача по утриманню, передбачені ст.ст.75-91 СК України, які можуть пред'являтись також за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності. Зі змісту позовної заяви та доданого до нього витягу з Єдиного державного демографічного реєстру реєстрації місця проживання №1437-1 від 02 червня 2018 року вбачається, що позивач ОСОБА_3 зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 що територіально віднесено до юрисдикції Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області, а тому, у суду не було підстав для неприйняття позовної заяви для розгляду.

Доводи апеляційної скарги щодо не встановлення судом, як це передбачено ч.6 ст.187 ЦПК України, зареєстрованого місця проживання відповідача заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні данні, що суд звертався до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання, проте це не вплинуло на правильність визначення підсудності.

При цьому, законодавством не передбачено витребування інформації щодо зареєстрованого місця проживання або перебування позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачу відомо, що позивач проживає у місті Києві, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду щодо визначення підсудності не впливають.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону і підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 04 лютого 2019 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.П. Принцевська

Є.Є. Мальцева