справа № 274/2985/18
провадження № 2/0274/532/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.19 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Замеги О.В., за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В., розглянувши в підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

12.06.2018 позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 11 липня 1992 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Мають повнолітніх дітей. Спільне життя у них не склалось, втратили взаєморозуміння та повагу один до одного, проживають окремо. Примирення не можливе, шлюб існує формально, а тому просить його розірвати.

У підготовче засідання сторони не з'явилися, позивачка у наданій заяві просить проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням справу слухати за його відсутності, позов визнав.

Відповідно до вимог ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального Кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В силу ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову.

Судом встановлено, що 11 липня 1992 року міськ.відділом ЗАГС м. Бердичів, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 412, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу(а.с. 6).

Відповідно до частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України).

Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а відтак позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 133-141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отож, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають понесені нею судові витрати при сплаті судового збору(а.с .2, 3).

Керуючись статтями 76-81, 259, 263, 265, 280, 281, 284, 289, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 11 липня 1992 року міськ.відділом ЗАГС м. Бердичів, актовий запис № 412, розірвати.

Стягнутиз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Документом що посвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Житомирської області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 01 лютого 2019 року.

Головуючий суддя О.В.Замега