РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 495/2442/16-ц

пр. № 2/759/806/19

04 лютого 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарях Шпаковичу С.Р., Фещук Т.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 Лоуренца, представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, представників відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, перекладача Бориснко О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

Філіпс Лоуренс через свого представника заявив позов про стягнення з ОСОБА_5 999999 грн., як такі, що набуті безпідставно.

Ухвалами судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О. від 29.05.2017р. за заявою відкрите провадження, і в порядку забезпечення позову накладено арешт на кошти відповідача, що знаходяться на рахунках в банку, в межах заявленої до стягнення суми.

В наступному, на виконання ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.07.2017р., справу передано до Святошинського районного суду м. Києва, для розгляду за підсудністю.

Справа прийнята до провадження відповідно до ухвали судді від 21.07.2017р.

Ухвалою суду від 18.04.2018р. справа призначена до розгляду по суті.

Філіпс Лоуренс в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, і пояснив, що він за попередньою усною домовленістю з відповідачем перерахував на її банківський рахунок 999999 грн. з метою придбання та безоплатної передачі дитячим будинкам взуття для дітей, проте остання взяті на себе зобов'язання не виконала, повернути кошти відмовляється.

Представники позивача підтримали доводи свого довірителя, просили позов задовольнити на підставі ст. 1212 ЦК України, пославшись на те, що відповідач набула та зберегла спірні кошти без законної на те правової підстави.

ОСОБА_5 заперечила проти позову і пояснила, що відповідач перерахував їй спірні кошти на погашення боргу перед нею.

Представники відповідача просили відмовити в задоволенні вимог позову, як таким, що є надуманими, тобто відмовити за безпідставністю.

Вислухавши сторони, дослідивши надані докази та інші матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову за таких підстав.

Так, згідно зі ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З аналізу даних положень закону можна прийти до висновку, що зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок iншої особи; вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Всі ці обставини є предметом доказування у відповідному спорі.

Позивачем на підтвердження обставин спору надано лише квитанцію банку від 05.05.2016 року, з якої вбачається, що Філіпс Лоуренс перерахував на картковий рахунок ОСОБА_5 999999 грн., за призначенням платежу «переказ на карту ПриватБанку».

Проте, вказаний доказ підтверджує лише факт набуття відповідачем коштів і тільки, що і так не заперечується відповідачем.

Належних та допустимих доказів, що вказували б на вiдсутнiсть у відповідача правової підстави для набуття або збереження спірних коштів позивачем не надано, доводи відповідача на свій захист позивачем не спростовані.

Той факт, що відповідачем також не надано доказів на підтвердження існування між сторонами правовідносин за договором позики, не звільняє позивача від обов'язку доказування у справі.

Доводи позивача про те, що обставини покладені в обґрунтування позову були фактично визнані відповідачем у відзиві, суперечать змісту відзиву. Крім того, відповідач в судовому засіданні відмовилась від попередніх пояснень по суті спору, пославшись на те, що відповідну цим поясненням позицію їй нав'язали представники, від послуг яких вона в наступному відмовилась.

Передача до Ізмаїльського спеціалізованого будинку дитини певного взуття здійснена відповідачем від свого імені.

Дочка відповідача ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що позивач надав матері кошти під умовою, що та припинить підприємницьку діяльність і переїде на постійне проживання до м. Києва, тобто фактично подарував кошти.

Підсумовуючи викладене, за відсутності іншого, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту безпідставного набуття або збереження відповідачем коштів позивача, а відтак в задоволенні позову слід відмовити, за необґрунтованістю.

За такого рішення, витрати понесені позивачем на розгляд справи розподілу не підлягають.

Відповідачем же вимоги про розподіл судових витрат не заявлялись. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову не надходило.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутих коштів відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Головуючий Сенько М.Ф.