Справа № 216/6687/19
Провадження № 2/177/1123/19
У Х В А Л А

Іменем України

20.12.2019

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та незаконними, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2019 на адресу Криворізького районного суду Дніпропетровської області, за підсудністю з Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій він просив суд визнати протиправними та незаконними дії відповідача секретаря судового засідання Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Марущак І.А., щодо вручення судової повістки в приміщенні суду, а також просив відшкодувати завдану йому моральну шкоду в розмірі 1 гривні.

В обґрунтування позову вказував, що 11.10.2019 перебуваючи в приміщенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу, він зазнав незаконних дій з боку відповідача, яка вживала заходів для вручення йому судової повістки по іншій справі, незважаючи на відсутність його згоди на це.

Вважав, що такими діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінив в одну гривню.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, до юрисдикції загальних судів відносяться справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 7, 11 ст. 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», структура і штатна чисельність апаратів місцевих судів за погодженням із головою суду затверджуються відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України. До штату апарату судів входять також секретарі судового засідання, процесуальний статус яких визначено зокрема ст. 67 ЦПК України, відповідно до якої секретар судового засідання, зокрема здійснює судові виклики та повідомлення.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства, серед інших, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Під час розгляду конкретної справи, між судом й учасниками справи виникають процесуальні правовідносини, зокрема щодо розгляду та вирішення справ і реалізації процесуальних прав та обов`язків. Проте оскарження діянь суддів (судів), вчинених у цих правовідносинах, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.

Отже, вчинення (невчинення) суддею (судом), в тому числі працівником апарату суду секретарем судового засідання, процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можна оскаржити до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Цивільним процесуальним кодексом України та іншими законами України не передбачена можливість розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду, в тому числі щодо вручення судових повісток, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом конкретної судової справи. Вирішення заявлених позивачем вимог, підставою яких є вказані дії секретаря судового засідання по врученню судової повістки, передбачатиме оцінку такої дії, що є втручанням у здійснення правосуддя судом відповідачем.

Відповідна правова позиція сформована в пункті 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можна усунути лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВП ВС від 21.08.2019 по справі № 761/35803/16-ц.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, які пред`явлені до відповідача, яка є секретарем судового засідання Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу, то відповідачем за позовом про відшкодування шкоди, завданої у процесі здійснення правосуддя, може бути лише держава, а не суди (судді), в тому числі працівники апарату суду, які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя. Вказане слідує зі змісту ст. 1176 ЦК України та гарантії незалежності суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/2652/17 та від 21.08.2019 по справі № 761/35803/16-ц.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочиснтва.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 вказаної Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).

Відсутність правової регламентації можливості оскаржити рішення, дії та бездіяльність суду, в тому числі працівників апарату суду, відповідно ухвалені або вчинені після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, інакше, ніж у порядку апеляційного та касаційного перегляду, а також неможливість притягнення суду (судді) до цивільної відповідальності за дії з організації судового процесу (в тому числі вручення судових повісток) є легітимними обмеженнями, покликаними забезпечити юридичну визначеність у правовідносинах учасників справи між собою та з судом, а також загальновизнаними гарантіями суддівської незалежності.

Такі обмеження не шкодять суті права на доступ до суду та є пропорційними означеній меті, оскільки вона досягається гарантуванням у законі порядку оскарження рішень, дій і бездіяльності суду, відповідно ухвалених або вчинених після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, а також встановленням у законі можливості звернення до держави з позовом про відшкодування шкоди, зокрема, завданої протиправною бездіяльністю суду.

Аналогічні виснови сформовано у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц (пункти 51-52), від 13 березня 2019 року у справі № 462/32/17, від 20 березня 2019 року у справі № 295/7631/17), від 21.08.2019 по справі № 761/35803/16-ц.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява передана на розгляд суду, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Положення «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства», стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц (пункти 42, 66), від 20 березня 2019 року у справі № 295/7631/17, від 21.08.2019 по справі № 761/35803/16-ц.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186, 260-261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та незаконними, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі разом з позовними матеріалами надіслати позивачу не пізніше наступного дня після її постановлення. Копію позовної заяви залишити в суді.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня проголошення ухвали.

Суддя С.А. Суботіна