Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 0424/1019/2012

провадження № 61-18044св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року у складі судді Ткаченко І. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання у цивільній справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2019 року у складі судді Хомченко С. І. у задоволенні заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Ухвала районного суду мотивована тим, що підстави для задоволення заяви відсутні, оскільки представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надав суду доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2019 року про відмову у видачі дубліката виконавчого листа, відмовлено.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд зазначив, що оскаржувана ухвала до переліку ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду на підставі статті 353 ЦПК України, не входить.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу для продовження розгляду до Дніпровського апеляційного суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не звернув уваги на положення пункту 24 частини першої статті 353 ЦПК України, у якій зазначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Вважає, що апеляційний суд не в повному обсязі з`ясував обставини справи, а саме: не врахував, що оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції також було вирішено питання щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відзив на касаційну скаргу учасник справи не подав.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ТОВ«ОТП Факторинг Україна» підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала апеляційного суду не відповідає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2012 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованість за кредитним договором в розмірі 80 783,00 грн.

На виконання судового рішення 29 жовтня 2012 року було видано виконавчі листи, які в подальшому було подано до Марганецького міського відділу державної виконавчої служби.

14 червня 2013 року було відкрито виконавче провадження № 38436131 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Оскільки жодних процесуальних документів від Марганецького міського відділу державної виконавчої служби ТОВ «ОТП Факторинг України» не отримувало, отже звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.

Районний суд, відмовивши в задоволені заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновленню строків його пред`явлення до виконання зазначив, що ТОВ «ОТП Факторинг України» не надало суду доказів та підстави поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд посилався на положення статті 353 ЦПК України, у якому серед ухвал, що оскаржуються окремо від рішення суду не вказано ухвали про відмову у видачі дубліката виконавчого листа.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно із пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засади судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» (Hoffmann v. Germany) від 11 жовтня 2001 року).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Частинами першою та другою статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Ухвалюючи судове рішення, апеляційний суд дійшов помилкових висновків про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі статті 353 ЦПК України, оскільки не врахував пункту 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Крім того заявник звернувся до суду не лише з вимогою про видачу дублікату виконавчого листа, але й з вимогою про поновлення строку для його пред`явлення.

Пунктом 24 частини першої статті 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції лише щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, отже ухвали суду першої інстанції про відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у апеляційному порядку оскарженню не підлягають.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає необхідним скасувати оскаржувану ухвалу, з передачею справи до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Б. І. Гулько Г. В. Кривцова Р. А. Лідовець