Справа № 204/4363/19
Провадження № 2/204/1295/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Голушко В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача адвоката Вороновського С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсною Додаткової угоди № 1 від 31.03.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 09.11.2007 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсною Додаткову угоду №1 від 31.03.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 09.11.2007 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між відповідачем та позивачем було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 09.11.2007 р. При розгляді цивільної справи №204/1646/16-ц, позивач дізнався, що між сторонами до Кредитного договору укладено Додаткову угоду №1 від 31.03.2009 року, проте, вказану додаткову угоду позивач не підписував.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №5974- 17 від 03.01.2018 року, підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Позичальник» у Додатковій угоді №1 від 31.03.2009 року до договору про надання споживчого кредиту№0 від 09.11.2007 року виконаний не ОСОБА_1 , іншою особою з наслідуванням його підпису. Позивач вважає, що Додаткова угода №1 від 31.03.2009 року до Кредитного договору укладена від його імені, але без його обізнаності та участі в цьому, повинна бути визнана судом недійсною, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач, представник позивача, кожен окремо, підтримали позовну заяву, просили суд її задовольнити, посилаючись на обставини, які у ній зазначені.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду, подав письмове заперечення на позовну заяву, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши позивача, його представника, вивчивши заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 листопада 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк зобов`язується надати позивальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 20000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 101000 грн.

Позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік та укладено Додаток № 1 до договору), але в будь - якому разі не пізніше 08 листопада 2017 року.

За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,90 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору (арк.с.4-10).

Відповідно до Додатку № 1 до додаткової угоди № 1 до Договору про надання споживчого кредиту складено графік погашення кредиту (арк.с.11-13).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 травня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору, залишено без змін. (арк.с.15-28).

Відповідно до висновку експерта № 5974-17 від 03.01.2018 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі № 204/1646/16 ц, підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Позичальник» у Додатковій угоді № 1 від 31.03.2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 09.11.2007 року виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису.

Підписи від імені ОСОБА_1 в графі «Позичальник» та в графі « ОСОБА_1 (підпис, прізвище та ініціали особи, яка отримала )» у додатку № 1 (графік погашення кредиту) від 31.03.2009 року до Додаткової угоди № 1 від 31.03.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 09.11.2007 року виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису.

Підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Позичальник» у Додатковій угоді № 1 від 31.03.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 02.11.2006 року виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням його справжньому підпису.

Підписи від імені ОСОБА_1 в графі «Позичальник» та в графі « ОСОБА_1 (підпис, прізвище та ініціали особи яка отримала)» у Додатку № 1 (графік погашення кредиту) від 31.03.2009 року до Додаткової угоди № 1 від 31.03.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 02.11.2006 року виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису (арк.с.29-39).

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2019 року до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_1 , про те, що працівники банку ПАТ «УкрСиббанк» шахрайським способом заволоділи його грошовими коштами (арк.с.57).

Відповідно до меморіального ордера № від 09 листопада 2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у сумі двадцять тисяч доларів у гривневому еквіваленті сто одна тисяча гривень (арк.с.84, 85).

Відповідно до довідки розрахунку заборгованості за кредитом ОСОБА_1 на 18.10.2019 року за кредитним договором № 0 від 09.11.2007 року, заборгованість за кредитом становить 5 805 доларів США (аркс.с.86-91, 117).

Відповідно до довідки розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом ОСОБА_1 на 18.10.2019 року за кредитним договором № 0 від 09.11.2007 року, загальний залишок заборгованості по процентам за користування кредитом складає 0285 доларів США 82 центи (арк.с.100).

Відповідно до довідки розрахунку заборгованості по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін ОСОБА_1 на 18.10.2019 року за кредитним договором № 0 від 09.11.2007 року складає 6360 доларів США 19 центів (арк.с.100-115).

Вдповідно до довідки розрахунку фактично сплаченої пені на 18.10.2019 року, всього сплачено пені 296 грн.64 коп. (арк.115-116).

Відповідно до довідки розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом на 18.10.2019 року, всього пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає 51309 грн. 87 коп. (арк.с.116).

Відповідно до довідки розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом на 18.10.2019 року, всього пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом складає 33848 грн. 18 коп. (арк.с.116).

Відповідно до довідки розрахунку заборгованості за кредитом на 18.10.2019 року загальний залишок заборгованості складає 416517 грн. 71 коп. (арк.с.117-118).

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦК України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом достовірно на підставі висновку експерта № 5974-17 від 03.01.2018 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі № 204/1646/16 ц, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Позичальник» у Додатковій угоді № 1 від 31.03.2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 09.11.2007 року виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису. Чинним цивільно-процесуальним законодавством не передбачено, що позивач має підтверджувати недійсність правочину саме висновком почеркознавчої експертизи. Проте, представник відповідача, заперечуючи проти позову, не надала суду належних і допустимих доказів на спростування вимог позивача, не навела інших доказів на підтвердження своїх заперечень.

Згідно ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до роз`яснень викладених у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Оцінюючи докази на предмет дотримання вказаних вимог закону, суд приходить до висновку, що Договір про надання споживчого кредиту №0 від 09.11.2007 р. сторонами підписано, до Кредитного договору укладено Додаткову угоду №1 від 31.03.2009 року, яка є оспорюваною, та за рішенням суду може бути визнана недійсною згідно вимог ст.215 ЦК України.

Висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи судом встановлено, що ОСОБА_1 в графі «Позичальник» у Додатковій угоді № 1 від 31.03.2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 09.11.2007 року виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису, таким чином Додаткова угода № 1 від 31.03.2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 09.11.2007 року була укладена без волевиявлення ОСОБА_2 , а тому суд приходить до висновку про недійсність спірного договору на підставі ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Представник відповідача, у наданих суду запереченнях просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач отримав кредит, здійснював за ним погашення заборгованості, а тому договір між сторонами, на її думку, був укладений, а зобов`язання за ним виконувалися.

В ході розгляду справи позивач визнав та судом встановлено, що дійсно він уклав з відповідачем кредитний договір, на виконання умов кредитного договору банком було надано йому кошти, та на виконання взятих на себе обов`язків позивач сплачував платежі за укладеним договором кредиту, однак про укладання між ним та відповідачем оспорюваної додаткової угоди, йому відомо не було, він її не підписував. Отже, посилання представника відповідача про те, що між Банком та ОСОБА_1 була укладена та підписана додаткова угода до кредитного договору, не доводять волевиявлення позивача на укладання оскаржуваної ним додаткової угоди.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд на підставі всебічного вивчення поданих доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 , останнім не було заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь суми судового збору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі слід віднести на рахунок позивача.

На підставі ст.ст. 6,15,16,626,627, 203, 210, 215, 216, 236 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10,11,12,13,76-81,141,211,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсною Додаткової угоди № 1 від 31.03.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 09.11.2007 року- задовольнити.

Визнати недійсною Додаткову угоду №1 від 31.03.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 09.11.2007 р.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Ю. Мащук