Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючої - судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезовій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу -

встановив:

08 травня 2018 року представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини.

18 лютого 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір б/н, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 3300,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідач ОСОБА_1 прийняв спадщину, до складу якої входять у тому числі, кредитні зобов`язання померлої ОСОБА_3 .. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки відповідач ОСОБА_1 не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. У відповідності до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Станом на дату смерті заборгованість позичальника ОСОБА_3 перед Банком за кредитним договором №б/н від 18.02.2011 року становить 13642,13 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 3218 грн. 43 коп.; заборгованість за відсотками 10423 грн. 70 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп.

30 травня 2018 року у справі було постановлено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Отриманий на запит суду 18 січня 2019 року повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, підтвердив інформацію про настання ІНФОРМАЦІЯ_1 смерті ОСОБА_3 .

Згідно Інформації Волноваської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 14.03.2019 року №739/01-16 убачається, що станом на 14.03.2019 року спадкоємці (у тому числі ОСОБА_1 ) померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 до Волноваської державної нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 , сповіщений належним чином про час та дату розгляду справи, до зали суду не з`явився, відзив на позов суду не надав.

Дослідивши позовну заяву, вивчивши та оцінивши долучені до неї письмові докази, зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 18 лютого 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір б/н, на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 3300,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової згоди відповідача на надання відповідної платіжної картки, видачі позивачем відповідачеві такої картки, та ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов`язання для сторін по справі. Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві обумовлену сторонами грошову суму шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.8-32).

У порушення умов вказаного кредитного договору, ОСОБА_3 свої зобов`язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого, утворилась заборгованість на загальну суму 13642 грн. 13 коп., що підтверджується наявними розрахунками (а.с.5-7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 настала смерть ОСОБА_3 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.72-73).

Звертаючись з позовними вимогами до ОСОБА_1 , представник позивача зазначив його належним відповідачем у справі та вважав спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 керуючись вимогами діючого законодавства, а саме.

Відповідно до вимог до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї та ч.5 цієї ж статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.2 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкоємця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч.3 ст.1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до вимог ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

На підтвердження своїх вимог до спадкоємця ОСОБА_1 , представником позивача було долучено письмові докази, а саме - розрахунок заборгованості станом на 31.12.2017р., лист-претензія від 21.12.2017р., яким відповідача було зобов`язано звернутись до відділення Банку та сплатити існуючу заборгованість добровільно та реєстр відправлень, підтверджуючий факт направлення вказаних документів на адресу ОСОБА_1 ..

Вивчивши наведені письмові докази та вимоги діючого матеріального спадкового права, суд зазначає, що жодного доказу, який свідчив би про факт прийняття спадщини саме ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 , суду надано не було.

Так, посилаючись на спільне проживання відповідача зі спадкодавцем, що давало б підставу вважати його таким, що прийняв спадщину, доказу надано не було.

Твердження, що відповідач ОСОБА_1 прийняв спадщину - також не доведено будь-яким доказом, та має характер припущення.

Взагалі, зазначаючи ОСОБА_1 відповідачем у справі, представником позивача зазначалось, що він є спадкоємцем померлого боржника ОСОБА_3 , при цьому, жодних даних про склад сім`ї померлого та інших доказів спорідненості цих осіб - суду надано не було.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження вимоги представника позивача щодо стягнення заборгованості саме з ОСОБА_1 , та тому не находить підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 608, 1218, 1219, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 13,81,263 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В. Безрук