Справа № 509/3027/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Бочок С.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської облаті

про

визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його мати ОСОБА_3

Після смерті батьків позивача залишилася спадщина зокрема у виді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Після смерті батьків позивач звернувся до Овідіопольської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв"язку із відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно.

На підставі викладеного позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування на зазначений вище житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами.

Позивач в судове засідання не з"явився, але звернувся до суду із заявою про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, але звернувся до суду із заявою про визнання позову.

Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно з положеннями ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого розгляду справи суд ухвалює рішення у разі визнання відповідачем позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Статтею 1217 ЦК України передбачено - спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом з'ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3

Позивач є сином померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Після смерті батьків позивача залишилася спадщина зокрема у виді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Після смерті батьків позивач звернувся до Овідіопольської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв"язку із відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно.

Але оцінивши в сукупності докази по справі, що підтверджують належність спадкового майна спадкодавцю, з урахуванням прийняття позивачем спадщини шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном на час відкриття спадщини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Окрім цього відповідач позов визнав.

Керуючись ст. 3-7,10-13,18,11,76-83,95,133,141,174,200,213,228,229 ЦПК України, ст.ст.1216-1218,1221,1297 ЦК України,суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН: НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 53,0 кв.м., житловою-29,2 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя А.І. Бочаров.