Провадження № 22-ц/4808/688/19
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О.,

секретаря Бойчука Л.М.

за участю представника апелянта Бандури В.О.

представника позивача Богусевич Г.С.

третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 , подану адвокатом Бандурою Володимиром Олексійовичем на рішення Івано-Франківського міського суду від 05 березня 2019 року в складі судді Польської М.В., ухвалене у м. Івано-Франківськ, у справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_5 , треті особи на стоні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про приведення до попереднього стану самочинно реконструйованого горища над квартирою, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про приведення до попереднього стану самочинно реконструйованого горища над квартирою.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 26 грудня 2013 року управлінням ДАБІ в Івано-Франківській області було зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт, поданою ОСОБА_5 , однак 03 лютого 2015 року дане управління було повідомлено департаментом виконкому про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 02 грудня 2013 року виданих ОСОБА_5 , згідно рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 27 січня 2015 року №22. Дане рішення оскаржувалось відповідачем у судовому порядку, однак залишене без змін. Як наслідок, управлінням ДАБІ в Івано-Франківській області було скасовано видану Декларацію про початок виконання будівельних робіт.

Посилаючись на те, що припис про усунення порушення ДАБІ не виконано, горище є співвласністю усіх мешканців багатоквартирного будинку, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив зобов`язати ОСОБА_5 привести до попереднього стану горище над квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: відновити дахове покриття шляхом демонтажу віконного прорізу, демонтувати цегляний фундамент (основу), висотою та шириною 1 м, а також двох перестінок із дерев`яного бруса, які розташовані паралельно один до одного на вказаному фундаменті.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22 червня 2018 року залучено до участі в справі в якості третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 березня 2019 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_5 привести до попереднього стану горище над квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: відновити дахове покриття шляхом демонтажу віконного прорізу, демонтувати цегляний фундамент (основу), висотою та шириною 1м, а також двох перестінок із дерев`яного бруса, які розташовані паралельно один до одного на вказаному фундаменті.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Держави в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції України понесений судовий збір в розмірі 1 600 грн.

В апеляційній скарзі на дане рішення адвокат ОСОБА_5. - Бандура В.О. посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми ч. 3, 4 ст. 375 ЦПК України, ч. 1, 7 ст. 376 ЦПК України, які стосуються вимог до забудови земельної ділянки, додержання умов використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Вказує, що ДАБІ не видавало ОСОБА_5 приписів про усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта, що є обов`язковою передумовою звернення до суду з позовом про знесення самочинного будівництва. 07 серпня 2014 року головою ліквідаційної комісії Інспекції ДАБК в Івано-Франківській області винесено постанову про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за відхилення від проектної документації при реконструкції горища, однак зазначену постанову було оскаржено та скасовано у судовому порядку. Після цього, будь-яких приписів ОСОБА_5 ДАБІ не видавало, в тому числі приписів про усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту.

Суд першої інстанції зробив передчасні висновки про відсутність у відповідача дозвільної документації для проведення реконструкції квартири, оскільки станом на сьогоднішній день правомірність скасування містобудівних умов та обмежень є предметом розгляду Верховного Суду.

Також ОСОБА_5 отримав погодження 03 жовтня 2013 року від органу охорони культурної спадщини на проведення ремонтних робіт та реконструкцію квартири з горищем над нею, яке ніким не скасовано та 03 жовтня 2013 року уклав з Управлінням культури, національностей та релігії Івано-Франківської ОДА охоронний договір, який є чинним станом на сьогоднішній день і стосується зобов`язань щодо охорони частини будівлі переобладнаної квартири №15 , тобто з долученою до неї частиною горища, а не як зазначає суд - лише щодо охорони квартири відповідача.

Вказує, що згода від власників нежитлового приміщення отримана, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, яке закрите у 2017 році.

Зазначає, що власники квартир у житловому будинку АДРЕСА_1 , які у 2013 році надали апелянту згоду на перепланування належної йому квартири з приєднанням частини горища, з самостійними вимогами до суду не зверталися, про порушення своїх прав та інтересів не заявляли.

Крім того, двоє мешканців 21-квартирного будинку в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали, разом з тим, не надали суду будь-яких доказів того, що представляють інтереси всіх мешканців будинку, а також доказів того, що надаючи згоду у 2013 році, не знали про приєднання до квартири апелянта частини горища, а також не надали жодних доказів на підтвердження своїх слів відносно того, що роботи з реконструкції горища завдали шкоди як самому будинку так і їх квартирам, які знаходяться на третьому поверсі.

Вказує, що стаття 49 ЦПК України містить поняття «збільшення або зменшення позовних вимог», а також «зміна предмету або підстав позову» та чітко визначає порядок та строки реалізації таких прав позивача. Водночас, такого поняття як «уточнення позовних вимог» ЦПК не містить, відповідно й не врегульовує порядок та строки такого «уточнення».

Вважає, що оскільки позивач у заяві про уточнення позовних вимог від 04 квітня 2018 року фактично змінив предмет позову, такі процесуальні дії він мав право вчинити виключно до закінчення підготовчого засідання.

У зв`язку з вищенаведеним, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу та вказав, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки документ органу охорони культурної спадщини щодо реконструкції горища відсутній, інші документи, на які посилається представник відповідача, скасовані, своїми діями ОСОБА_5 завдав шкоду пам`ятці архітектури. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_5 - Бандура В.О. апеляційну скаргу підтримав з вищенаведених підстав.

Представник Державної архітектурно-будівельної інспекції України - Богусевич Г.С., треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача відсутня документація на будівництво - реконструкцію квартири з приєднанням горища, крім того, він порушив права співвласників спільної сумісної власності нежитлового приміщення - горища.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 137).

Як вбачається з технічного заключення проекту на житловий будинок АДРЕСА_1 від 1996 року даний житловий будинок є трьохповерховим, збудований в 1895 році та віднесений до пам`яток архітектури місцевого значення (а.с. 85-86).

03 жовтня 2013 року між відділом охорони культурної спадщини та музейної справи управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської ОДА та ОСОБА_5 було укладено охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини №291 від 03 жовтня 2013 року - частини будівлі житлових приміщень переобладнаної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 71-72).

26 грудня 2013 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт реконструкції квартири АДРЕСА_1 , поданою ОСОБА_5 у грудні 2013 року (а.с. 12-13).

05 серпня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області видано припис ОСОБА_5 про те, що за результатами позапланової перевірки, проведеної на реконструкції квартири АДРЕСА_1 встановлено відхилення від проектної документації представленої забудівником, а саме стіни вибудовані з дерев`яного бруса (проектом передбачено цегла на ребро), також основою для стіни являється цегляна кладка в один ряд висотою 40 см (що не перебачено проектом), зобов`язано усунути виявлені порушення шляхом здійснення коректури проекту (а.с. 92).

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №22 від 27 січня 2015 року скасовано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №230/13-01/1/01 від 02 грудня 2013 року, видані ОСОБА_5 на реконструкцію з пристосуванням горища над квартирою АДРЕСА_1 (а.с. 8).

03 лютого 2015 року департамент містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради повідомив управління ДАБІ в Івано-Франківській області про скасування містобудівних умов та обмежень, виданих ОСОБА_5 із зобов`язанням вжити заходів про скасування декларації на початок будівельних робіт по АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Наказом управління ДАБІ в Івано-Франківській області №7 від 03 лютого 2015 року скасовано декларацію про початок виконання будівельних робіт від 26 грудня 2013 року №ІФ33 з реконструкції квартири АДРЕСА_1 , замовник ОСОБА_5 (а.с. 11).

03 лютого 2015 року управління ДАБІ в Івано-Франківській області направило лист ОСОБА_5 про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт від 26 грудня 2013 року з роз`ясненням права на повторне подання декларації після усунення підстав для скасування (а.с.14-15).

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з цим позовом) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А в частині другій цієї статті вказано, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

За змістом статті 15 ЦПК України як цивільну юрисдикцію розуміють компетенцію загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (частина перша статті 15 ЦПК України).

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4, 5, 19 та 46 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, а також право суб`єкта владних повноважень звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

При цьому визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Звертаючись з позовом до суду, ДАБІ, посилаючись, зокрема, на частину першу статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», просила зобов`язати ОСОБА_5 привести до попереднього стану горище над квартирою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що управлінням ДАБІ в Івано-Франківській області було скасовано Декларацію про початок виконання будівельних робіт у зв`язку із скасуванням містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 02 грудня 2013 року №230/13-01/1/01, виданих ОСОБА_5 Нові містобудівні умови не видані. Позаплановою перевіркою встановлено, що фактично виконано роботи із встановлення двох перестінок із дерев`яного бруса, які розташовано один до одного на цегляній основі, висота якої складає чотири ряди цегли, а також влаштовано вікно, про що видано припис на усунення порушень. Оскільки припис не виконано, позивач звернувся до суду.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України від 20 травня 1999 року «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Згідно із частинами другою та третьою статті статті 10 Закону України від 20 травня 1999 року «Про архітектурну діяльність» державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначені органи архітектурно-будівельного контролю, до яких належать, зокрема, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Згідно з підпунктом 1 пункту «б» частини першої статті 31 Закону України від 21 травня 1997 року «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва, а саме: надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, установлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області є суб`єктом владних повноважень, оскільки виконує делеговані повноваження зі здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, а тому юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи за участю виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад, які виникають під час виконання повноважень у сфері державного архітектурно-будівельного контролю.

За змістом статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Аналіз наведених вище положень частини першої статті 38 у взаємозв`язку з нормами частини першої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дає підстави для висновку, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі частини першої статті 38 цього Закону у зв`язку з невиконанням припису.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю діє як суб`єкт владних повноважень послідовно, в чітко визначеному законом порядку. Зокрема, такий орган, наділений контролюючими функціями, видає припис, який є обов`язковим до виконання і може бути оскаржений до суду. Оскільки дії щодо видання припису є публічно-правовими, то й подальше звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта зумовлено правовідносинами публічно-правового характеру.

Звертаючись до суду з позовом про приведення до попереднього стану горища над квартирою і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних та містобудівних норм і правил, суб`єкт владних повноважень діє з метою захисту не своїх приватних прав та інтересів, а прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав, а також з метою запобігти можливим суспільно значимим несприятливим наслідкам порушення відповідних норм і правил.

При цьому звернення органу державного архітектурно-будівельного контролю до суду з позовом про приведення до попереднього стану горища над квартирою здійснюється ним як суб`єктом владних повноважень на підставі частини першої статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що з огляду на вказані вище норми статей 2-4, 17 та 50 КАС України (у редакції, чинній на час звернення до суду із позовом), а також статей 2, 4, 5, 19 та 46 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), свідчить про належність такого спору до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №520/9778/13 (провадження №14-132цс19).

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правильне визначення юрисдикції спору є основою при здійснені судочинства. Тому зважаючи на обов`язковість висновків Великої Палати Верховного Суду щодо усунення правових проблем при застосуванні зокрема процесуальних норм, суд зобов`язаний в спірному випадку вирішити питання щодо правильного визначення юрисдикції спору.

У зв`язку з вищенаведеним рішення Івано-Франківського міського суду від 05 березня 2019 року слід скасувати, а провадження у справі закрити та роз`яснити позивачу, що сторона вправі звернутися з даним позовом до адміністративного суду в порядку визначеному КАС України.

Керуючись ст. ст. 374, 377,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , подану адвокатом Бандурою Володимиром Олексійовичем задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 березня 2019 року скасувати, провадження у справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_5 , треті особи на стоні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про приведення до попереднього стану самочинно реконструйованого горища над квартирою закрити.

Роз`яснити позивачу, що сторона вправі звернутися з даним позовом до адміністративного суду в порядку визначеному КАС України..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: Р.Й. Матківський

І.О. Максюта