Справа № 296/4640/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" липня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.

за участі секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд м. Житомира цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2019 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшли матеріали вказаної заяви, в якій ОСОБА_1 просить ухвалити рішення щодо встановлення факту прийняття ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_3 , батько якого, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 також помер. Після смерті останнього відкрилась спадщина на все належне йому майно. За життя ОСОБА_4 склав заповіт, в якому все своє майно він заповів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , в рівних частках кожному.

ОСОБА_1 у своїй заяві зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем свого чоловіка, який за своє життя не встиг здійснити юридичне оформлення своїх спадкових прав після сметрі батька.

Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_1 отримала відмову, оскільки факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_4 не підтверджено.

У зв`язку з чим, заявник не в змозі реалізувати належні їй спадкові права і змушена звернутись до суду із вказаною заявою.

Ухвалою судді від 05 червня 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 та призначено судове засідання.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялись.

Сторони у судове засідання не з`явились.

ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій свої вимоги вона підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав викладених у заяві.

ОСОБА_2 надіслала на адресу суду також заяву, в якій заявлені вимоги ОСОБА_1 підтримує і просить їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК Україна, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.2, 4 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішення спору про право.

В судовому засіданні встановлено, що 01 червня 1974 року між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Василівською сільською радою Житомирського району Житомирської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №8 (а.с.13, 15).

Батьком ОСОБА_3 був ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. За життя ОСОБА_4 склав заповіт, в якому все своє майно заповів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , в рівних частках кожному.

ОСОБА_3 не встиг здійснити юридичне оформлення своїх спадкових прав після сметрі свого батька, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с.14).

Так як, його єдиним спадкоємцем є його дружина ОСОБА_1 , остання звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка.

Постановою за №76/02-31 від 25.05.2018 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Кулініча Руслана Валерійовича (а.с.11), ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_4 не підтверджено.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на зазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст.525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Із представлених суду доказів встановлено, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 після смерті свого батька з моменту відкриття деякий час, до моменту своєї смерті, проживав у житловому будинку, здійснював догляд прибудинкової території, обробляв земельну ділянку, отже, вступив у фактичне володіння та користування спадковим майном.

Вирішуючи дану заяву по суті, суд враховує всі обставини і оцінює всі отримані докази з точки зору справедливості, добросовісності закріплених в ст.3 ч.1 п.п.5,6 ЦК України та неприпустимості позбавлення особи права на судовий захист, відповідно до ст.293 ЦПК України шляхом підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що вимоги заяви ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.1, 2, 4, 76-81, 90, 95, 258, 259, 263-265, 273, 293, 294, 315-319, 352-355 ЦПК України, ст.ст.3, 16 ЦК України, ст.ст.524, 525, 548, 589 ЦК УРСР 1963 року, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщиини після смерті батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в Житомирському апеляційному суді через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський