Донецький апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 року

м. Бахмут

Справа № 234/10447/19

Провадження № 22-ц/804/3100/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Біляєвої О. М. (судді-доповідача), Будулуци М. С., Папоян В. В.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області в складі судді Марченко Л. М. від 14 серпня 2019 року, ухвалене у м. Краматорську Донецької області,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 12 лютого 2010 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримала кредит у розмірі 2 000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті: http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Унаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором утворилася заборгованість у розмірі 58 163 грн 98 коп., яка складається із: 1 895 грн 60 коп. заборгованості за кредитом; 52 196 грн 67 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 825 грн 81 коп. пені та комісії, 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 2 745 грн 90 коп. (процентна складова) штрафу.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 58 163 грн 98 коп., а також понесені ним судові витрати.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14 серпня 2017 року позов задоволений частково.

Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 895 грн 60 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов частково, суд керувався тим, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору, чим порушила законні права позивача на отримання кредиту, які підлягають захисту у судовому порядку шляхом стягнення заборгованості за кредитом 1 895 грн 60 коп. Підстави для стягнення процентів за користування кредитом, пені, комісії та штрафу відсутні, оскільки ПриватБанк не довів факт укладення договору саме на тих умовах, на яких побудовано позов і доданий до нього розрахунок.

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом та ухвалите нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував факт укладення сторонами договору-приєднання, складовою якого є Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку, якими визначені істотні умови надання кредиту, а також висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 28.03.2019 у справі № 428/2873/17, від 08.07.2019 у справі № 923/760/18, згідно з якими відсутність підпису боржника на відповідних Умовах, Тарифах і Правилах та не ознайомлення з ними не є підставою для визнання кредитного договору неукладеним та нікчемним. Також суд порушив принцип змагальності, оскільки за відсутності заперечень відповідача врахував правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17). Під час ухвалення рішення неправильно застосував статті 1048 та 1054 ЦК України і не зважив на те, що нехтування принципами платності кредитного договору завдає істотну шкоду споживачам банківських послуг і банку, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні заборгованості за процентами за користування кредитними коштами.

Апеляційна скарга на рішення в частині задоволення вимог про стягнення кредиту 1 895 грн 60 коп. та відмови у задоволенні вимог про стягнення пені та комісії, штрафу учасниками справи не подана.

На час перегляду справи судом апеляційної інстанції не надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка 14 листопада 2019 року отримала копію ухвали про відкриття апеляційного провадження одночасно з копією апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що 12 лютого 2010 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 (до зміни прізвища - ОСОБА_3 ) уклали кредитний договір шляхом оформлення і підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг; а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг.

До кредитного договору банк додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 30 квітня 2019 року становить 58 163 грн 98 коп. і складається із: 1 895 грн 60 коп. заборгованості за кредитом; 52 196 грн 67 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 825 грн 81 коп. нарахованої пені та комісії, 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 2 745 грн 90 коп. (процентна складова) штрафу.

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, суд першої інстанції виходив із того, що в заяві позичальника не зазначена процентна ставка по кредиту, а надані позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку і Тарифи не підписані відповідачем, тому не є складовою укладеного між сторонами у справі кредитного договору.

Однак повністю погодитись з цим висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами або стороною.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пред`являючи позов до суду, предметом і підставою якого є стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема процентів за користування кредитом, позивач на підтвердження тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, додав до позовної заяви, крім іншого, заяву позичальника, Умови та правила надання банківських послуг, довідку про Умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, розрахунок заборгованості (ас. 9, 10, 11-16).

З огляду на довідку про Умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, базова процентна ставка, в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році), - 2,5 %.

Відповідач була ознайомлена з фінансовими умовами надання платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду та прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів, що підтверджується її підписом на вказаній довідці (ас. 10).

Крім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивач вчиняла дії, які свідчать про згоду з розміром процентної ставки - 30 % на рік (2,5 % х 12); останній платіж здійснений 06 листопада 2018 року (ас. 6-8).

За правилом частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог статей 263 - 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення, крім іншого, зазначаються фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Проте суд першої інстанції на порушення вимог статей 89, 263 - 265 ЦПК України не надав оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, зокрема довідці про Умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем; розрахунку заборгованості; та не мотивував відхилення цих доказів.

Як зазначалось вище, зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

Установивши, що довідка про Умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, в якій зазначена процентна ставка, підписана позичальником; остання вчиняла дії, які свідчать про обізнаність та згоду з розміром процентної ставки - 30 % на рік, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведеність АТ КБ «ПРИВАТБАНК» обставини, що сторонами договору була узгоджена базова процентна ставка.

Проте ОСОБА_1 на спростування цих обставин не подала суду належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, як передбачено статтями 12, 81 ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень; не перевірив правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, з якого видно, що відповідач вчиняла дії, що свідчать про згоду із процентною ставкою 30 %. За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність умов договору про встановлення процентної ставки є помилковим і спростовується письмовими доказами, а довід скарги, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право на захист порушеного права шляхом отримання процентів за користування кредитом, оскільки кредитним договором встановлений розмір процентів, - прийнятним.

Разом з тим, згідно з матеріалами справи, позивач на порушення вимог процесуального закону жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 34,80 % та 43,20 %, як зазначено у розрахунку заборгованості, не подав; як і не подав доказів, які б містили підпис відповідача, про ознайомлення її про зміну розміру процентної ставки відповідно до вимог частини четвертої статті 1056-1 ЦК України, якою визначено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M"), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил, адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Однак матеріали справи не містять відомостей, що банк відправив на адресу боржника листа про зміну умов кредитного договору (підвищення процентної ставки). Отже, ПриватБанк не довів факт вручення повідомлення про зміну умов кредитного договору адресатові під розписку. Після зміни процентної ставки ОСОБА_1 дій, які б свідчили про прийняття пропозиції кредитора, не вчиняла.

Ці обставини підтверджуються матеріалами справи, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості.

З урахуванням встановлених обставин суд апеляційної інстанції обраховує заборгованість по процентам за користування кредитом, виходячи з узгодженої сторонами кредитного договору базової процентної ставки - 30 % на рік.

Відтак заборгованість за процентами за період з 12 лютого 2010 року по 31 серпня 2014 року (до неправомірного підвищення процентної ставки) становить 428 грн 45 коп., як правильно визначив позивач.

Розмір заборгованості за процентами за період з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2019 року становить 2 699 грн 86 коп., згідно з розрахунком:

- з 01 вересня 2014 року до 31 грудня 2014 року - 200 грн 83 коп. (1 895 грн 60 коп. (поточна заборгованість) + 96 грн 06 коп. (прострочена заборгованість) х 30 % : 360 х 121 д.);

- з 01 січня 2015 року до 31 січня 2015 року - 48 грн 97 коп. (1 895 грн 60 коп. х 30 % : 360 х 31 д.);

- з 01 лютого 2015 року до 28 березня 2015 року - 88 грн 46 коп. (1 886 грн 90 коп. (поточна заборгованість) + 8 грн 70 коп. (прострочена заборгованість) х 30 % : 360 х 56 д.);

- з 29 березня 2015 року до 31 січня 2018 року - 1 642 грн 85 коп. (1 845 грн 32 коп. (поточна заборгованість) + 50 грн 28 коп. (прострочена заборгованість) х 30 % : 360 х 1 040 д.);

- з 01 лютого 2018 року до 30 квітня 2019 року - 718 грн 75 коп. (1 895 грн 60 коп. х 30 % : 360 х 455 д.)

Таким чином, загальний розмір заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 12 лютого 2010 року по 30 квітня 2019 року становить 3 128 грн 31 коп. ( 428 грн 45 коп. + 2 699 грн 86 коп.).

Тому саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Велика Палата Верховного Суду під час перегляду 03 липня 2019 року судового рішення у подібних правовідносинах (справа № 342/180/17) дійшла висновку, що правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, можливо застосувати до спірних правовідносин за умови достовірного підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Велика Палата також зазначила, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Тобто Умови та правила надання банківських послуг, які не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, якщо відсутнє достовірне підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу умови договору.

Оскільки у справі, яка переглядається, установлено, що договір був укладений шляхом оформлення і підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банком послуг, сторони також підписували інші умови договору, зокрема довідку про Умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, в якій зазначена базова процентна ставка, суд апеляційної інстанції приймає довід скарги про помилковість висновку суду першої інстанції, що правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, неможливо застосувати до спірних правовідносин.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє довід скарги про неврахування судом попередньої інстанції висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 28.03.2019 у справі № 428/2873/17, від 08.07.2019 у справі № 923/760/18, згідно з яким відсутність підпису боржника на відповідних Умовах, Тарифах і Правилах та не ознайомлення з ними не є підставою для визнання кредитного договору неукладеним та нікчемним, оскільки у справі, яка переглядається, не є предметом позову визнання правочину неукладеним або нікчемним. Крім того, факт укладення кредитного договору учасниками справи не оспорюється.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, установивши, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування судового рішення в оскарженій частині та ухвалення нового рішення про часткове задоволення вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом. Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по процентам за користування кредитом 3 128 грн 31 коп., відмовити в стягненні 49 068 грн 57 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом.

За правилом частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частини перша, друга, шоста статті 141 ЦПК України передбачають, що судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак з відповідача стягуються на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пропорційно до задоволеної частини позовних вимог понесені ним у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції судові витрати 165 грн 97 коп. (8,64 %), у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції - 142 грн 61 коп. (5,99 %).

Законність і обґрунтованість рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 895 грн 60 коп., відмови у задоволенні вимог про стягнення пені та комісії, штрафу суд апеляційної інстанції не перевіряв з підстав не оскарження учасниками справи.

Оскільки ухвалою Донецького апеляційного суду від 05 листопада 2019 року зупинено дію заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14 серпня 2019 року до закінчення апеляційного провадження, слід поновити дію цього судового рішення.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14 серпня 2019 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом скасувати, в частині розподілу судових витрат змінити.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001; ) заборгованість по процентам за користування кредитом 3 128 (три тисячі сто двадцять вісім) грн 31 коп.

У стягненні 49 068 грн 57 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом відмовити.

Змінити розподіл судових витрат, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», з 62 грн 61 коп. на 165 грн 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001; ) судові витрати 142 грн 61 коп., понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Поновити дію заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14 серпня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Біляєва

М. С. Будулуца

В. В. Папоян

Дата складення судового рішення - 19 грудня 2019 року

Суддя-доповідач О. М. Біляєва