Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Лісняк К.В.

за участю:

представника позивача Омельченко Є.В.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Акцент-банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, обґрунтувавши свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 07.09.2011 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 7600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 15.01.2016 року має заборгованість - 30739,29 грн., яка складається з наступного:

- 6771,75 грн. - заборгованість за кредитом;

- 20527,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1500,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1439,97 грн. - штраф (процентна складова).

Просять суд стягнути з відповідача на їх користь дану заборгованість за кредитним договором.

Відповідачем ОСОБА_3 суду наданий відзив на позовну заяву, в якому позов нею визнається частково в розмірі, виходячи з наступного.

Відповідачем не заперечується тієї обставини, що вона підписала заяву в банку та отримала картку «Універсальна», строк дії якої був три роки, тобто до вересня 2014 року. Іншої картки вона не отримувала, про пере випуск картки банк їй не повідомляв.

Будь-яких інших документів, окрім заяви вона не підписувала, жодних повідомлень про зміни умов кредитування не отримувала.

Відповідно до п. 3.1 Умов та правил надання банківських послуг банк надає клієнту картку, її вид та строк дії зазначено в заяві та пам'ятці клієнта, підписанням яких клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

В заяві не зазначено строк дії картки, а відповідно до позовної заяви кінцевим терміном повернення кредиту є строк дії картки.

Пам'ятку клієнта банк їй не видав.

Ствердження позивача, що підписавши заяву позичальника, вона була повністю проінформована про умови кредитування та Тарифи не підтверджуються наданими позивачем доказами.

Відповідно до п. 2 розділу «Терміни і поняття» Умов кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, що обумовлений в договорі, на умовах платності та повернення.

Оскільки пам'ятка відсутня, а в Заяві такі відомості відсутні, то позивачем не доведено який розмір щомісячного платежу повинно було вноситись за картковим рахунком по договору від 07.09.2011 та яким чином нараховувалась заборгованість.

В позовній заяві позивач посилається на пункти Умов, якими передбачена відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання зобов'язань. Проте не зазначає, які умови користування позивачем були визначені при користуванні платіжною карткою, зокрема, чи був встановлений мінімальний обов'язків платіж, строки внесення такого платежу, строк погашення відсотків по овердрафту.

Позивачем не зазначено ані номера картки, ані строку її дії, карткового рахунку, по якому розрахований борг за кредитом.

Крім того, відповідач є громадянином України та її місце проживання зареєстровано у встановленому порядку у м. Слов'янську Донецької області. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція. Місто Слов'янськ Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Відповідно до розрахунку позивача загальна заборгованість по відсоткам за кредитом станом на 01.04.2014 року становить 512,28 грн., станом на 30.04.2014 року - 517,92 грн.

Відповідно до позовної заяви банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті з розрахунку 36 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Згідно п. 6.6 Умов у разі невиконання зобов'язань за договором на вимог банку клієнт зобов'язаний повернути кредит, оплатити винагороду.

Проте, визначення: «Винагорода» не міститься ані в позовній заяві, ані в доданих до неї документах.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, були нараховані відсотки на залишок простроченої заборгованості за кредитом та відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом. Фактично відсотки на залишок простроченої заборгованості за кредитом є видом неустойки, яка нараховується на несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Аналіз наданого позивачем розрахунку розміру відсотків, нарахованих за кредитним договором, свідчить, що їх розрахунок здійснений шляхом сумування розміру нарахованих відсотків на суму фактично використаного кредитного ліміту та розміру нарахувань відсотків на суму простроченого кредиту. Таким чином за період з 01 квітня 2014 року по 15.01.2016 року сума відсотків, нарахованих на фактично використані кошти кредитного ліміту складає 7469,1 грн., а відсотків, нарахованих на прострочене кредитне зобов'язання 13534,49 грн.

Разом з тим, за змістом ст. ст. 1048, 1056-1 ЦК України проценти за користування кредитними коштами є сумою грошових коштів, які визначаються залежно від розміру отриманого кредиту. У свою чергу, кредит - це грошові кошти, які позичальник отримує у кредитора і зобов'язується в подальшому повернути. Розмір процентів визначається умовами укладеного кредитного договору і має встановлюватись за фіксованою або змінюваною ставкою. Отже, за своєю правовою природою розрахунок процентів безпосередньо пов'язаний із розміром отриманих кредитних коштів позичальником. Проценти, нараховані на розмір простроченого грошового зобов'язання по кредитному договору за своєю правовою природою є неустойкою.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до ч. 2 ст. 550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються.

З 14 квітня 2014 року неустойка (пеня та штрафи) у період проведення антитерористичної операції не нараховуються.

Таким чином, розрахунок в цій частині суперечить вимогам чинного законодавства щодо стягнення відсотків за кредитною ставкою на суму простроченого кредиту, що за правовою природою є неустойкою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 березня 2017 року № 6-2879 цс16.

Крім того, строк дії договору відповідає строку дії картки, яка була відповідачу видана у вересні 2011 року, отже їх з позивачем договір закінчився у вересні 2014 року.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18.

Згідно розрахунку заборгованості, наданої позивачем, заборгованість по відсоткам станом на 01 жовтня 2014 року складає 2594,14 грн., з них відсотки нараховані на прострочене кредитне зобов'язання, які є неустойкою, за період з 30.04.2014 року по 01.10.2014 року складають 515,95 грн., що суперечить вимогам Закону.

Отже, заборгованість по відсоткам станом на 01.10.2014 року за кредитним договором становить 2078,19 грн.

Відповідачем були внесені грошові кошти на погашення заборгованості 28.07.2014 року в розмірі 100,00 грн. та 04.12.2014 року в розмірі 500,00 грн., які як вбачається з наданого позивачем розрахунку не зараховані, ані на погашення відсотків, ані на погашення тіла кредиту, а отже, зараховані на погашення якихось штрафних санкцій, що в період проведення АТО заборонено.

Виходячи з наведеного, відповідачем визнається заборгованість за кредитом в розмірі 6771,75 грн. та заборгованість по відсоткам в розмірі 2018,19 грн., за відрахуванням 600,00 грн., які нею сплачені.

Ухвалою суду від 29 листопада 2018 року задоволено клопотання відповідача про витребування доказів.

В судовому засідання представ позивача Омельченко Є.В. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні обґрунтуванню позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника ОСОБА_2

Представник відповідача, адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позов. Не оспорюючи факту отримання відповідачем ОСОБА_3 кредитних коштів, просила відмовити в задоволенні вимоги про стягнення штрафів, пені та відсотків після закінчення строку дії картки.

Дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, судом встановлено наступне.

07.09.2011 року відповідач ОСОБА_3 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, та погодилась з тим, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складають між ним та банком договір.

Відповідно до укладеного Договору № б/н від 07.09.2011 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Враховуючи вказані приписи закону, а також фактичні обставини, суд приходить до переконання, що між сторонами дійсно укладений кредитний договір без номеру, який відповідно до статті 526 ЦПК України повинен виконуватися належним чином.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Відповідно до п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням ПАТ «А-Банку» і Клієнт дає право банку в будь який час змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою та безумовною згодою утримувача платіжної картки відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 36 календарних днів на рік, відповідно до п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою».

Як видно з матеріалів справи, станом на день укладання АТ А- Банк та ОСОБА_3 кредитного договору відсоткова ставка за кредитом дорівнювала 36 % на рік.

В липні 2013 року відсоткова ставка банком була змінена (зменшена) до 30% на рік.

Правомірність зміни відсоткової ставки відповідачем не оспорюється.

Відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним Договором належним чином не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення Проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

За змістом ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до зазначених населених пунктів належить м. Слов'янськ Донецької області.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 на момент укладання договору і в теперішній час, зареєстрована у м. Словянську Донецької області, що підтверджено копією її Паспорта громадянина України, суд приходить до висновку, що на зазначені договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 року, у зв'язку з чим Банк повинен був не нараховувати або скасувати відповідачу нараховану пеню за період з 14 квітня 2014 року.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково, в розмірі 100,00 грн., які відповідно до розрахунку заборгованості за договором, існували до 01.04.2018 року.

Вимога ПАТ «А-Банку» в частині стягнення з відповідача штрафів не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ за період з 14 квітня 2014 року, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Що стосується розрахунку ПАТ «А-Банку» щодо доведеності розміру заборгованості за процентами за користування кредитом, то повністю з даним розрахунком суд погодитися не може.

Визначаючи період, за який банк має право висувати вимогу про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених в п. 91 постанови від 28 березня 2018 року по справі 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представником позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження строку дії кредитного договору (строку дії кредитної картки), не доведено, що банком був здійснений перевипуск картки, у зв'язку з чим, при вирішенні питання щодо строку дії кредитного договору, суд виходить з виписки по картковому рахунку відповідача ОСОБА_3, відповідно до якого остання операція банком була проведена 04.12.2014 року.

Отже, приймаючи до уваги, що після 04.12.2014 року відповідач кредитною карткою не користувалася, суд вважає за необхідне визначити період, за який банк має право на стягнення з відповідача процентів за користування кредитом з моменту укладення договору - 07.09.2011 року по останній день користування відповідачем кредитною карткою - 04.12.2014 року.

З розрахунку заборгованості видно, що станом на 31.03.2014 року заборгованість по відсоткам відповідачу нарахована в розмірі 348,64 грн., виходячи з відсоткової ставки 30%. Однак, починаючи з 01.04.2014 року позивачем нараховуються проценти, які вочевидь не відповідають встановленій відсотковій ставці, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне здійснити перерахунок відсотків, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Розмір відсотків за користування кредитом судом визначається з наступного розрахунку: 6771,75 грн. (заборгованість за кредитом) х 30% : 360 днів х 248 (кількість календарних днів з 01.04.2014 року по 04.12.2014 року) + 348,64 грн. (заборгованість за відсотками станом на 31.03.2014 року) = 1748,14 грн.

Крім того, як видно з розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем було сплачено 100,00 грн. 28.07.2014 року та 500,00 грн. 04.12.2014 року, які підлягають відрахуванню з суми заборгованості відповідача за відсотками (1748,14 грн. -600,00 грн. =1148,14 грн.)

Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що розмір заборгованості за кредитним договором б/н від 07.09.2011 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить:

?6771,75 грн. - заборгованість за кредитом;

?1148,14 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

?100,00 грн., заборгованість за пенею, яка виникла до 14.04.2014 року,

що загалом становить 8019,89 грн.

Крім того, при подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи часткове задоволення позову та виходячи з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 358,28 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 1048, 1049, 1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1., на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на р/р 0010, , МФО № 307770, суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.09.2011 року у розмірі 6771 (шість тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 75 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 1248 (одна тисяча двісті сорок вісім) грн. 14 коп., а всього у розмірі 8019 (вісім тисяч дев'ятнадцять) грн. 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1., на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на р/р 0001, , МФО № 307770, судовий збір у розмірі 358 (триста п'ятдесят вісім) грн. 28 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент-банк» - відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 01 лютого 2019 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко