Дата документу 14.08.2019 Справа № 320/128/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/128/19
Провадження №22-ц/807/2456/19
Головуючий в 1-й інстанції - Фомін В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 травня 2019 року, ухвалене в м. Мелітополь у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовними вимогами про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою і до повноліття доньки, а також витрат, пов`язаних з розглядом справи. На обґрунтування позову зазначила, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу. Під час судового розгляду позивачка, уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ), мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 січня 2019 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ), мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ), мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави (р/р 6001, , отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, збільшивши розмір аліментів з 1/6 до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не мав права приймати до розгляду заяву скаржника про зменшення розміру позовних вимог після проведення підготовчого судового засідання. Вказана заява написана скаржником не з її волі. Рішення суду ухвалене всупереч інтересам дитини та потребам її матеріального забезпечення.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2019 року це 192 100 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1921 грн. (1921 грн. Х 100 = 192 100 грн.)), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 02 вересня 2001 року, який був розірваний рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 листопада 2012 року (а.с.6-7).

Згідно свідоцтва про народження, виданого 04 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, сторони мають неповнолітню дитину доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком в свідоцтві про народження записаний відповідач по справі (а.с.5).

14 лютого 2014 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 після реєстрації якого змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.4).

Згідно довідки старшої по будинку від 07 січня 2019 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із донькою ОСОБА_3 (а.с.8).

Дитина знаходиться на утриманні матері, при цьому батько дитини матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання дитини.

Суд першої інстанції, з урахуванням зміни розміру позивачем аліментів та визнання відповідачем змінених позовних вимог, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення донькою повноліття.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується частково, виходячи з наступного.

Виходячи з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, суд першої інстанції прийняв до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, яка подана в день ухвалення рішення (а.с.71).

Однак за правилами п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Заява про зменшення позовних вимог була подана і прийнята судом в день ухвалення рішення по суті спору в розріз зазначеної вище норми процесуального закону.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази направлення копії вказаної заяви відповідачу. На це немає посилань і в самій заяві, оскільки вона адресована лише головуючому у справі.

В такому випадку, суд першої інстанції у відповідності до ч.5 ст. 49 ЦПК України повинен був відмовити у прийнятті вказаної заяви та повернути її заявнику.

Крім цього, за правилами ч.6 ст. 49 ЦПК України, суд не приймає зменшення розміру позовних вимог, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Суд першої інстанції, приймаючи від позивачки заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів не надав оцінки тим обставинам, що аліменти у цій справі стягуються на утримання неповнолітньої дитини сторін у справі і не зазначив чи відповідає вказана заява інтересам дитини.

Колегія суддів апеляційного суду, вважає, що суд не мав права приймати до розгляду заяву про зменшення позовних вимог у цій справі, і у відповідності до норм процесуального законодавства повинний був повернути вказану заяву заявнику.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України, встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач у справі під час судового розгляду не надав доказів того, що аліменти на утримання його доньки повинні бути стягнуті в розмірі меншому ніж 1/4 частини його доходів. Створення відповідачем нової сім`ї та народження в ній однієї дітей, не є тими підставами, що вказують на неможливість сплати аліментів в заявленому до стягнення розмірі.

Враховуючи вказані обставини та вимоги Сімейного кодексу України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, слід змінити, в частині визначення розміру аліментів присуджених до стягнення судом, з 1/6 на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою і до повноліття доньки. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 травня 2019 року у цій справі змінити в частині визначення розміру аліментів присуджених до стягнення судом з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 на 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 січня 2019 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 14 серпня 2019 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков