Справа № 303/3759/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Кондора Р.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 травня 2019 року, ухваленого суддею Куцкір Ю.Ю., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору, договорів поруки та іпотеки, -

встановив:

ПАТ "Банк Форум" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов вмотивовано тим, що 10.08.2007 року між АКБ "Форум" (правонаступником якого є ПАТ "Банк Форум") та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №0205/07/26-N, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 28 000 доларів США на споживчі цілі, строком по 09.08.2032 року зі сплатою 12% річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, між ПАТ "Банк Форум" і ОСОБА_2 було укладено Договір поруки, відповідно до якого останній поручився відповідати перед кредитором, як солідарний боржник, за виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором. ОСОБА_1 за умовами договору припинила виконувати взяті на себе зобов`язання, зокрема вносити щомісячні платежі по тілу кредиту, сплачувати нараховані відсотки за його користування, внаслідок чого за відповідачем наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 507 627,92 гривень. Зазначена сума включає в себе поточну заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі 17 002 доларів США, прострочену заборгованість по поверненню кредитних коштів 656,81 доларів США, прострочену заборгованість за нарахування відсотків 1050,21 доларів США, поточну заборгованість за нарахованими відсотками 258,99 доларів США, пеню у розмірі 367,39 доларів США, штраф у розмірі 5 000 гривень, яку і просив стягнути солідарно з відповідачів.

В свою чергу, у вересні 2017 року, ОСОБА_1 пред`явила зустрічний позов, який вмотивовано тим, що 10.08.2007 року між АКБ "Форум" (правонаступником якого є ПАТ "Банк Форум") та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №0205/07/26-N, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 28 000 доларів США. Відповідно до умов договору за користування кредитними коштами була встановлена плата в розмірі 12% річних з кінцевим строком повернення цих коштів 09.08.2032 року. Свої зобов`язання по погашенню кредитних коштів відповідач виконувала стабільно без затримок. Водночас вона прийшла до висновку, що Кредитний договір є несправедливим, одностороннім і таким, що не містить об`єктивної, повної і достовірної інформації про умови споживчого кредитування, має ознаки прихованості та введення в оману позичальника, зокрема стосовно нарахування та списання процентів за користування кредитними коштами, а також встановлення надто жорстких умов, що призвели до дисбалансу та дискримінації її прав. По-перше, в Кредитному договорі та в Додатковому договорі №1 до нього жодним чином не прописано порядок та метод (формула, базовий період), нарахування процентів за користування кредитними коштами, що викликає сумніви в правильності списання цих процентів із сум сплачених відповідачем за період дії договору, по друге, в Кредитному договорі та в Додатковому договорі №1 до нього відсутня будь-яка інформація про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням реальної відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту, по третє, із умови пункту 4.1. Кредитного договору вбачається, що визначений розмір пені 0,2% перевищує в рази розмір процентної ставки, що свідчить про включення до Кредитного договору умови, яка є за своєю правовою природою несправедливою, по четверте, застосування штрафу до відповідача у розмірі 5000,99 гривень буцім то за порушення п.3.3.7 Кредитного договору - обов`язок позичальника страхувати предмет застави спростовується наявними у позичальника документами про щорічне страхування майна та його особистого страхування. Таким чином, із наведеного вбачається, що Кредитний договір від 10.08.2007 року за №0205/07/26-N не містить визначених законодавством обов`язкових умов, які необхідні для його укладення, встановлює жорсткі обов`язки споживача, що призвело до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживачеві тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця і тому з цих відстав та з метою захисту своїх прав відповідач змушений звернутись до суду із позовом. Посилаючись на викладене просила визнати недійсним кредитний договір, і у зв`язку з недійсністю якого також визнати недійсними договори поруки та іпотеки.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 16.01.2019 року було залучено до участі у справі правонаступника позивача ПАТ "Банк Форум" - ТзОВ "Фінансова компанія "Інвент".

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24 травня 2019 року у задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано Кредитний договір №0205/07/26-N від 10.08.2007 року укладений між АКБ "Форум" (правонаступником якого є ПАТ "Банк Форум" та ОСОБА_1 , мешканкою АДРЕСА_1 - недійсним.

У зв`язку з недійсністю Кредитного договору №0205/07/26-N від 10.08.2007 року визнано недійсними Договір поруки від 10.08.2007 року та Договір іпотеки від 10.08.2007 року, укладених для забезпечення виконання кредитного договору. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічного позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 пропущено строки позовної давності. Вказує, що ОСОБА_1 не доведено наявність обману в діях банку. Вважає, що факт отримання позичальником повної та необхідної інформації підтверджується п.7.2 Кредитного договору. Вважає помилковим посилання суду на висновок експерта, оскільки такий не є обов`язковим і оцінюється в сукупності з усіма доказами. Суд проігнорував наданий банком розрахунок заборгованості, позаяк зобов`язаний був у будь-якому разі стягнути ту суму, яка була доведеною.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, який мотивувала тим, що доводи позивача за первісним позовом щодо безпідставності та необґрунтованості зустрічного позову не заслуговують на увагу. Під час укладення кредитного договору, банком не було повідомлено у письмовій формі споживача про істотні фінансові послуги, зокрема детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача, тощо. Висновком судово-економічної експертизи доведено, що фактична процентна ставка є завищеною на 2,93 %, що свідчить про переплату коштів з погашення кредиту. Кредитний договір не містить розрахунку щодо реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту в грошовому виразі. За цих обставин вважає достатнім та допустимим доказом у справі експертний висновок. Виходячи з наведеного, просить апеляційний суд відхилити подану апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню за наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.,ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до Кредитного договору №0205/07/26-N від 10.08.2007 року, ОСОБА_1 отримала від ПАТ «Банк Форум» кредит в сумі 28 000 доларів США, строком до 09.08.2032 року під 12 % річних (Т.1 а.с.5-7).

Також встановлено, що між сторонами 25.05.2010 року було укладено Договір №1 про внесення змін до Кредитного договору №0205/07/26-N від 10.08.2007 року, яким зокрема конкретизоване цільове призначення кредиту та порядок погашення заборгованості (Т.1 а.с.8).

В якості забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, між ПАТ "Банк Форум" і ОСОБА_2 було укладено Договір поруки, відповідно до якого останній поручився відповідати перед кредитором, як солідарний боржник, за виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором (Т.1 а.с.9, 10).

Також 10.08.2007 року між ПАТ "Банк Форум" та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки з метою забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань, що випливають з укладеного ним з іпотекодержателем Кредитного договору №0205/07/26-N від 10.08.2007 року.

Згідно п.1.2. Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 82,5 кв.м., житлова площа 52,1 кв.м. (Т.1 а.с.11-13).

Згідно наданого банком розрахунку, станом на 14.06.2017 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 968,01 доларів США та 14 550,47 грн., з яких: 566,81 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту; 17 002 доларів США - поточна заборгованість по кредиту; 1050,21 доларів США - прострочена заборгованість по відсоткам; 258,99 доларів США - поточна заборгованість по відсоткам;9550,47 грн. пені та 5000 грн. штрафу за порушення умов п.3.3.7 Кредитного договору (Т.1 а.с.14-19).

У відповідності до Висновку експерта №6096 судово-економічної експертизи від 18.06.2018 року зазначено, що дослідженням поданих документів встановлено, що у відповідності до "Правил надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" затверджених постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року №168 розраховані за умовами кредитного договору №0205/07/26-N від 10.08.2007 року реальна процентна ставка складає 14,93%, абсолютне значення подорожчання кредиту складає 50 171,60 доларів США. Надана на дослідження копія кредитного договору №0205/07/26-N від 10.08.2007 року та копія договору №1 про внесення змін від 25.05.2010 року не містить інформації щодо сукупної вартості кредиту. На інші питання експерт не зміг надати відповідь через відсутність достатніх даних (т.1 а.с.208-223).

22.11.2018 року між ПАТ «Банк Форум» та ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» укладено договори про відступлення прав вимоги (Т.2 а.с.40-50), у відповідності до яких до ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» перейшли всі права кредитора відносно боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 10.08.2007.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні між сторонами кредитного договору, відповідача було введено в оману щодо фактичних істотних умов кредитного договору (зокрема, щодо його ціни та загальної вартості кредиту) та що кредитний договір укладено Банком, з використанням нечесної підприємницької практики. Також суд вважав, що строк позовної давності ОСОБА_1 не пропущено.

Однак з такими висновками суду першої інстанції не може повністю погодитись колегія суддів з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", та ч.1 ст.6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачено, що "Фінансові послуги врегульовують питання щодо відомостей, які кредитодавець має у письмовій формі повідомити споживачеві перед укладенням договору споживчого кредитування".

У ч.4 п.4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" та ч.1 ст.6 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" встановлено: "У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством".

Відповідно до ч.5 ст.11, ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007 року "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", які розроблені у відповідності до ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", затверджено форму детального розпису сукупної вартості кредиту та Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (надалі - Правила).

У даних Правилах вказані обов`язкові умови із числа інших обов`язкових умов договору, на які міститься посилання в ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", необхідність яких випливає із суті та умов договору, які є істотними та які можуть вплинути на рішення споживача про необхідність придбання послуги з надання кредиту.

Конституційний Суд України у рішенні в справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, слід враховувати, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права за відсутності детальної поінформованості про умови кредитування за конкретним кредитним договором, оскільки за загальним правилом це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Оцінюючи обставини даної справи апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що при укладенні кредитного договору банком не було дотримано вимог законодавства, яке регулює захист прав споживачів.

Зокрема, у висновку судового експерта №6096 від 18.06.2018 року, чітко констатовано, що за даними п.1.3. Кредитного договору №0205/07/26-N від 10.08.2007 року процентна ставка за використання кредитних коштів становить 12% річних, а натоміть реальна процентна ставка складає 14,93%. Абсолютне значення подорожчання кредиту складає 50 171,60 дол. США. Вказаний висновок експерта є належним та допустимим доказом того, що під час укладання договору, банк не надав позичальнику повної та об`єктивної інформації щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту. Посилання апелянта на необов`язковість даного висновку експерта апеляційний суд відхиляє, оскільки апеляційна скарга жодного належного обґрунтування, яке б могло поставити під сумнів висновок експерта в цій частині не має. Отже суд правомірно взяв до уваги такий експертний висновок як доказ у справі.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що кредитором не надано доказів того, що перед укладенням кредитного договору позичальнику було надано всю необхідну інформацію, передбачену ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів". Жодних документів, які стосуються проведення переддоговірної роботи, матеріали справи не містять. Апеляційний суд вважає недоречним посилання апелянта на те, що труднощі з наданням відповідних документів пов`язані з перебування ПАТ «Банк Форум» у процесі ліквідації, оскільки це стосується виключно правовідносин між старим та новим кредитором. Не передання старим кредитором новому всієї необхідної документації (зокрема кредитних справ) не може бути виправданням щодо ненадання суду необхідних доказів. Також безпідставним є твердження апелянта про те, що факт отримання позичальником всієї необхідної інформації підтверджується п.7.2 Кредитного договору, позаяк даним пунктом договору лише констатовано, що сторонами узгоджені всі істотні умови договору та констатовано про повне розуміння його сторонами предмету договору. Водночас у даному пункті кредитного договору не вказано про надання позичальнику всієї необхідної інформації, передбаченої ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", перед підписанням такого договору.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на конкретні постанови Верховного Суду, оскільки обставини даних справ є відмінними від обставин даної цивільної справи. Зокрема по вказаних трьом справам не проводилася судова експертиза, яка б встановлювала недотримання Закону України "Про захист прав споживачів". Також умови кредитних договорів у вказаних справах є дещо іншими. Зокрема одним із пунктів кредитного договору, що був предметом дослідження Верховного Суду, констатовано, що умови кредитування відповідно до пункту 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником отримано до укладення цього договору. Подібної ж умови, кредитний договір, що є предметом спору, не містить.

З урахуванням наведено апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зустрічний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та містить докази порушення її права.

Водночас, колегія суддів не може погодитись з висновком суду щодо дотримання ОСОБА_4 строків для звернення до суду.

Так, вирішуючи заяву представника ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» щодо застосування наслідків спливу строків позовної давності до зустрічного позову, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 звернулася до суду в межах строку позовної давності. Крім того суд вказав, що представником ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» подана не заява, а лише усне клопотання.

Апеляційний суд констатує, що приписами ст. 267 ЦК України не визначено необхідність дотримання письмової форми щодо заяви сторони про застосування наслідків спливу строку позовної давності, а отже, така заява може бути подана як письмово, так і усно, до винесення ним рішення (фактично до видалення суду в нарадчу кімнату). В даному випадку, представником ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування до зустрічного позову наслідків спливу позовної давності, що зафіксовано в протоколі судового засідання від 24.05.2019 (Т.2 а.с.95, 96). А отже, суд зобов`язаний розглянути таку заяву, а його посилання на недотримання письмової форми є недоречним.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо дотримання ОСОБА_1 строку для звернення до суду, суд першої інстанції послався на те, що про порушення свого права вона дізналася з висновку експерта №6096 від 18.06.2018. Тобто, судом фактично констатовано, що ОСОБА_1 про порушення свого права дізналася вже після пред`явлення нею зустрічного позову, що є нелогічним та суперечить змісту інституту позовної давності, а також матеріального та процесуального права, яким врегульовано право на звернення до суду за захистом порушеного права.

Апеляційний суд констатує, що вказаний експертний висновок є лише одним із доказів, отриманих судом вже у процесі розгляду справи, і такий жодним чином не може підтверджувати момент, коли особа (за клопотанням якої отримано відповідний доказ) дізналася про порушення свого права.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Порівняльний аналіз змісту термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст. 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Вказана правова позиція напрацьована усталеною судовою практикою як Верховного Суду України в постановах від 17 лютого 2016 у справі № 6-2407цс15, від 1 липня 2015 року у справі № 6-178гс15, так і Верховного Суду, зокрема в постанові від 15 травня 2018 року у справі № 911/3210/17, від 8 травня 2018 року у справі № 911/2534/17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 907/50/16.

Всупереч зазначеному, ОСОБА_1 та її представником в позовній заяві жодним чином не обґрунтовано коли саме їй стало відомо про порушення її прав як споживача, особливо зважаючи на те, що з моменту укладення кредитного договору до звернення до суді із зустрічним позовом пройшло більше 10 років.

Апеляційний суд, враховуючи специфіку даного спору, зокрема, що споживач є більш слабкою стороною кредитного договору, вважає, що такий момент загалом не співпадає з моментом укладення кредитного договору, як про це твердить апелянт. З огляду на відсутність достатньої та повної інформації, позичальник на момент укладення кредитного договору ще не міг повною мірою усвідомлювати про порушення його прав як споживача.

Водночас зі спливом часу позичальник, виходячи із засад розумності (ст. 3 ЦК України), повинен був належним чином усвідомлювати про те на яких саме умовах укладено кредитний договір, і проаналізувавши такий договір, за необхідності скориставшись правовою допомогою, міг дійти висновку про порушення його прав. Слід враховувати, що ОСОБА_1 є стороною кредитного договору і факт підписання такого нею не заперечується. Отже, умови кредитного договору їй були відомі. Протягом тривалого часу (до кінця 2016 року) вона виконувала умови укладеного договору, що свідчить про погодження на такі умови.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в запереченні на позов (Т.1 а.с.53-56-58), ОСОБА_1 , обґрунтовуючи несправедливість умов кредитного договору, посилалася на те, що дисбаланс у правовідносинах між сторонами виник ще у 2008 році через девальвацію гривні, внаслідок чого їй стало важко виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, хоча вона продовжувала й надалі погашати кредит.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що про порушення свого права як споживача, ОСОБА_1 повинна була дізнатися ще у 2008 року, позаяк вже тоді вона усвідомлювала наявність певного дисбалансу (як наслідок несправедливості умов договору) договірних прав та обов`язків.

Із зустрічним же позовом ОСОБА_1 звернулася до суду лише у вересні 2017 року, і в позовній заяві жодним чином не обґрунтовано в чому полягала поважність такої значної затримки з приводу звернення до суду за захистом свого порушеного права. А також не просила суд першої інстанції поновити їй строк для захисту цивільного права, (Т.1 а.с.107-114).

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 слід відмовити у зв`язку із спливом строків позовної давності.

З приводу первісного позову апеляційний суд зазначає наступне.

Так позичальником не заперечується факт неналежного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, що дає кредитору право ставити питання про дострокове стягнення всієї заборгованості.

На підтвердження своїх вимог банком надано відповідний розгорнутий розрахунок заборгованості. Апеляційний суд відхиляє твердження представника ОСОБА_1 у запереченні на позов про те, що такий розрахунок є неналежним доказом з посиланням на ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки розрахунок заборгованості не є господарською операцією, а отже, вимоги вказаного закону на нього не поширюються.

В самому запереченні ОСОБА_1 належним чином не обґрунтовано та не конкретизовано в чому саме полягає помилковість даного розрахунку, а саме лише твердження боржника про незрозумілість методики нарахування відсотків, не може ставити його під сумнів. Отже відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем розрахунку (зокрема контр-розрахунку), а тому апеляційний суд бере його до уваги.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає доведеними вимоги банку щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18 968,01 доларів США, з яких: 566,81 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту; 17 002 доларів США - поточна заборгованість по кредиту; 1050,21 доларів США - прострочена заборгованість по відсоткам; 258,99 доларів США - поточна заборгованість по відсоткам, а також 9550,47 грн. пені яка підтверджується вказаним вище розрахунком. А отже, вказані суми підлягають стягненню солідарно з відповідачів.

Щодо вимоги про стягнення 5000 грн. штрафу за порушення умов п.3.3.7 Кредитного договору, то такі є безпідставними.

Так, згідно п.3.3.7 Кредитного договору позичальник зобов`язаний протягом дії цього договору страхувати предмет застави на користь банку.

Водночас з долучених ОСОБА_1 до зустрічного позову матеріалів вбачається, що остання, починаючи з момент укладення кредитного договору кожний рік страхувала предмет іпотеки (застави) за договорами майнового страхування, де вигодонабувачем вказаний ПАТ «Банк Форум» (Т.1 а.с.129, 131-135, 137, 141, 143, 147-149, 151-153, 161-165, 168, 169, 171, 177), а отже, твердження позивача про порушення умов п.3.3.7 Кредитного договору є безпідставним.

За таких обставин, первісний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Банком пред`явлено позов на загальну суму 507 627,92 грн. (враховуючи гривневий еквівалент вимог, виражених в іноземній валюті), апеляційним судом задоволені такі вимоги на суму 502 627,92 грн., що становить 99% від пред`явлених вимог.

За пред`явлення позову банком сплачено судовий збір у розмірі 7614,41 грн., а за подачу апеляційної скарги - 11 421,61 грн., тобто загальний розмір судових витрат апелянта становить 19 036,02 грн., а отже, апелянту слід відшкодувати 18 845,66 грн. судових витрат (19 036,02 х 99%), тобто по 9422,83 грн. з кожного з відповідачів.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24 травня 2019 року, скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» (ідентифікаційний номер 41361814, м. Київ, вул. В.Васильківська, 55-Г) заборгованість за кредитним договором №0205/07/26-N від 10.08.2007 року в розмірі 18 968,01 доларів США, з яких: 566,81 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту; 17 002 доларів США - поточна заборгованість по кредиту; 1050,21 доларів США - прострочена заборгованість по відсоткам; 258,99 доларів США - поточна заборгованість по відсоткам, а також 9550,47 грн., пені.

У решті вимог Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору, договорів поруки та іпотеки, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» (ідентифікаційний номер 41361814, м. Київ, вул. В.Васильківська, 55-Г) судові витрати в розмірі 9422,83 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» (ідентифікаційний номер 41361814, м. Київ, вул. В.Васильківська, 55-Г) судові витрати в розмірі 9422,83 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 16 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді