КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/1000/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2045/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Кемського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року у складі судді Хоменко О.Л.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та встановлення юридичного факту,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та встановлення юридичного факту.

В обґрунтування позову зазначала, що з 2003 року по серпень 2014 року проживала однією сім'єю разом з ОСОБА_5, з яким вони впродовж цього часу мали спільний бюджет, вели спільне господарство та разом брали участь у спільних витратах на забезпечення життєдіяльності сім'ї, разом проводили дозвілля і відпочинок. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помероку

Посилаючись на те, що за життя ОСОБА_5 у позивача не склалися стосунки із його дочками - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а добрі відносини із сином ОСОБА_2 припинились після смерті його батька, у зв'язку з чим вона не може досягти з ними згоди, як із спадкоємцями щодо виділення в добровільному порядку належної їй частки у спільно нажитому майні, просила:

- встановити факт спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 в період з осені 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

- поділити майно, набуте за час спільного проживання та визнати за нею право власності на Ѕ частину майна, що знаходилось у спільній сумісній власності її та ОСОБА_5, а саме: двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, орієнтовною вартістю 2 800 000 грн.; двохкімнатної квартири АДРЕСА_2, орієнтовною вартістю 700 000 грн.; автомобіль марки «Nissan X-TRALL.2.0», номер шасі НОМЕР_2 державний номерний знак НОМЕР_1, 2010 рокув., орієнтовною вартістю 256 667 грн.; грошові кошти на загальну суму 219 364 грн. 43 коп. та 136074,48 дол. США (3 258 983 грн. 79 коп.), які знаходяться на рахунках в ПАТ»Райффайзен Банк Аваль» - 16 740 грн. 68 коп., ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» - 131 030 грн. 41 коп., у відділенні № 88 філії «Розрахунковий центр» - 71 593 грн., у Роздрібному безбалансовому відділенні №1 м. Києва ПАТ «Промінвестбанк» - 0,34 грн., 16074,48 дол. США, 120 000 дол. США.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що з наданих позивачем доказів та показів свідків, безпідставно неврахованих судом, убачається, що в 2003 році позивач познайомилася із ОСОБА_5., була неодноразово зображена на фотографіях, де відпочивала із родиною ОСОБА_5, які на той час ніяким чином не заперечували сімейних відносин та присутності позивача на цих заходах, а також була присутня на родинних святах та урочистих подіях разом із ОСОБА_5 та його родиною на дачі у ОСОБА_5 в смт. Баришівка, в Софіївському парку в м.Умань, в Ботанічному саду в м. Києві та в м. Трускавець, у 2003-2005 роках позивач та ОСОБА_5 тричі запрошувалися на весілля до родичів позивача, а також протягом 2003-2013 року спільно відпочивали та оздоровлювалися в санаторії «Кришталевий Палац», курорту Трускавець, в медичному центрі на курорті Хмільник та в санаторії «Женева» в м. Трускавець, що в сукупності підтверджує заявлені позовні вимоги.

Окрім цього, скаржник зазначає, що судом, без надання належного обґрунтування, безпідставно не враховано зміст довідки Новопетрівської сільської ради №1178 від 30 вересня 2015 року, акт депутата Новопетрівської сільської ради ОСОБА_8 про те, що позивач проживала разом із ОСОБА_5 в с. Нові Петрівці з грудня 2003 року по жовтень 2008 року, вони вели спільне господарство, та акт голови Старопетрівської сільської ради Вишгородського району про те, що ОСОБА_5 з осені 2003 року по жовтень 2008 року щоранку привозив її на роботу, а ввечері забирав.

Посилаючись на зазначене та зацікавленість у негативному для позивача розгляді справи показів свідків, які суд взяв до уваги та поклав в основу рішення, ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу задовольнити.

Приймаючи рішення про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, колегія суддів враховує наступне.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним.

У рішенні «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Відповідно до матеріалів, справа перебуває у провадженні Київського апеляційного суду з 12 жовтня 2018 року й неодноразово призначалася до судового розгляду, проте кожного разу, а саме: 26 листопада 2018 року, 17 грудня 2018 року, 16 січня 2018 року 28 січня 2018 року, у судові засідання ні позивачка, ні її представник не з'являлася.

Зокрема, в судовому засіданні 26 листопада 2018 року під час вирішення питання розгляду справи у відсутність позивача та того, що підпис на розписці про отримання судової повістки був відмінним від підпису на позовній заяві, за зазначеним позивачем у справі номером телефону мобільного зв'язку секретарем судового засідання було здійснено виклик, за наслідками якого ОСОБА_1 вказала про її обізнаність щодо призначення справи на 26 листопада 2018 року, проте зазначила про необхідність відкладення справи розглядом у зв'язку з направленням нею 25 листопада 2018 року на адресу суду листа з відповідним проханням. З урахуванням клопотання позивача, по справі було оголошено перерву на 17 грудня 2018 року, про що шляхом телефонограми повідомлено ОСОБА_12 (а.с.157,182 т.4).

Аналогічного змісту телефонограму було передано особисто позивачу і 12 грудня 2018 року, а також направлено судову повістку (а.с.184,185 т.4).

Колегія суддів звертає увагу, що будь-яких листів на адресу суду від ОСОБА_1 не надходило.

Проте, позивач, будучи належно повідомленою, в наступні судові засідання - 17 грудня 2018 року та 16 січня 2019 року не з'явилася.

16 січня 2019 року до канцелярії суду представником позивача - адвокатом ОСОБА_13 подано заяву про відкладення справи розглядом у зв'язку з його зайнятістю у іншій справі й долучено ордер, виданий 16 січня 2019 року (а.с.192-195 т.4).

Під час судового розгляду справи 16 січня 2019 року за вказаним адвокатом у заяві номером телефону, секретарем судового засідання було здійснено його виклик. Адвокат підтвердив про його зайнятість цього дня та вказав про те, що обов'язково прибуде в наступне судове засідання. Одночасно секретарем передано телефонограму про задоволення його клопотання й оголошення по справі перерви на 28 січня 2018 року (а.с.196 т.4). Окрім цього, судові повістки на адресу ОСОБА_1 та її представника були направлені поштою (а.с.198 т.4).

Між тим, в судове засідання 28 січня 2019 року ні позивач, ні її представник не з'явилися. Причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи викладені обставини, тривалість перебування справи в суді апеляційної інстанції та вжиті судом заходи щодо належного повідомлення сторони про розгляд справи; що позивач має сприяти розгляду справи, а не зволікати, цікавитися ходом розгляду справи, не позбавлений можливості отримувати відповідну інформацію через вебсайт судовової влади та не зловживати процесуальними правами, колегія суддів вважає ОСОБА_1 належно повідомленою про день і час судового розгляду справи й приймає рішення про розгляд справи у її відсутність.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представників, представників ОСОБА_2, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Встановлено, що в 2003 році позивач познайомилась з батьком відповідачів ОСОБА_5

Як убачається з копій фотографій, наданих позивачем, остання відпочивала з родиною ОСОБА_5 на природі; разом з ОСОБА_5 присутня на родинних святах та урочистих подіях; на дачі у ОСОБА_5 в смт. Баришівка, в Софіївському парку в м. Умань, в Ботанічному саду в м. Києві та в м. Трусавець (а.с.57-86 т.1).

Згідно копій запрошень та свідоцтв про реєстрацію шлюбу, наявних в матеріалах справи, у 2003-2005 роках позивач та ОСОБА_5 тричі запрошувались на весілля до знайомих та родичів позивача (а.с.87-92 т.1).

З копій лікувальних книжок убачається, що в 2005-2013 роках в літній період позивач з ОСОБА_5 спільно відпочивали та оздоровлювались в санаторії «Кришталевий палац» курорту Трускавець, в медичному центрі реабілітації залізничників на курорті Хмільник, в санаторії «Женева» в м. Трускавець (а.с.93-112 т.1).

Відповідно до копії трудової книжки позивача, 07 жовтня 2008 року вона звільнилась з посади директора Старопетрівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів за власним бажанням (а.с.129 т.1).

Згідно довідки № 1875 від 01 листопада 2010 року, позивач працює в Національній академії статистики, обліку та аудиту з 20 жовтня 2008 року на посаді в.о. доцента кафедри сучасних європейських мов за контрактом (а.с.128 т.1).

Зі справи убачається, що на підставі договору купівлі - продажу № А-10/07-06 від 06 липня 2010 року ОСОБА_5 було придбано автомобіль «Nissan Х-ТRALL.2.0» вартістю 256 667 грн., право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_13, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.36-47 т.1).

Встановлено, що до тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_14 вписано позивача, як особу, що має право користуватись автомобілем в строк до 23 липня 2013 року (а.с.13 т.1).

В період з 20 червня 2014 року по 27 червня 2014 року ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в Олександрівській клінічній лікарні м. Києва з діагнозом ІХС: нестабільна прогресуюча стенокардія (з 20 червня 2014 року по 23 червня 2014 року). Стабільна стенокардія напруження II ФК. Гіпертонічна хвороба II ст. (гіпертрофія міокарда ЛШ за даними Ехо-КГ) 2 ступеню, ризик 4 (дуже високий). СН І, зі збереженою сист. функцією ЛШ (а.с.169 т.1).

В період з 28 липня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 перебував у відділенні ІКРХ ННЦ Інституту кардіології ім. Н.Д.Стражеско з діагнозом: ІХС. Стенокардія напруги III ФК (до стентування). Стенозуючий атеросклероз коронарних артерій -КВГ - 28 липня 2014 року. Стенування ПМЖВ ЛКА - 28 липня 2014 року Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст., ризик 3. СН І ст. (а.с.168 т.1).

Встановлено, що кошти на придбання медичних пристроїв, стент-системи та інших товарів медичного призначення були сплачені за рахунок ОСОБА_5 через ОСОБА_3 (а.с.157-160 т.1).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер (а.с.88 т.2).

Встановлено, що до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись діти померлого - відповідачі у справі та позивач (а.с.70,72,86,87,131 т.2).

З довідки відділення № 4 КП «Житло-Сервіс» від 08 серпня 2014 року убачається, що на день смерті ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.105 т.2).

Згідно відповіді ПАТ «Промінвестбанк» №24-9-7/515 від 21 серпня 2014 року на запит нотаріуса, станом на 21 серпня 2014 року у Роздрібному балансовому відділенні № 1 ПАТ «Промінвестбанк» на ім'я ОСОБА_5 обліковуються рахунки:

поточний рахунок в іноземній валюті НОМЕР_3, залишок коштів по рахунку становить 16074,48 дол. США;

поточний рахунок в національній валюті НОМЕР_4, залишок коштів по рахунку становить 0,34 грн.;

поточний рахунок в національній валюті НОМЕР_5, залишок коштів по рахунку становить 0,00 грн.;

поточний рахунок в іноземній валюті НОМЕР_6, залишок коштів по рахунку становить 0,00 грн.;

депозитний рахунок в іноземній валюті НОМЕР_7, залишок коштів по рахунку становить 120 000 дол. США (а.с.104 т.2).

З довідки АТ «Райффайзен Банк Аваль» №81-6-5-00/3621-БТ від 29 вересня 2014 року на запит нотаріуса вбачається, що в Київській регіональній дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ім'я ОСОБА_5, знаходяться:

у відділенні поштового зв'язку № 028 м. Києва рахунок НОМЕР_18 (дата відкриття 11 січня 2006 року), залишок коштів на якому станом на 26 вересня 2014 року складає 16740 грн. 68 коп.;

у відділенні поштового зв'язку № 140 м. Києва рахунок НОМЕР_17 (дата відкриття 24 листопада 2005 року), залишок коштів на якому станом на 26 вересня 2014 року складає 11 грн. 05 коп. (а.с.109 т.2).

Згідно відповіді ПАТ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-20141225/3074 від 05 січня 2015 року на запит нотаріуса на ім'я померлого ОСОБА_5 у відділенні №88 філії «Розрахунковий центр» ПАТ КБ «ПриватБанк» відкритий:

11 лютого 2014 року депозитний договір - SAMDNWFD600, рахунок - НОМЕР_8, поточна сума станом на 05 січня 2015 року - 71593 грн.; у відділенні №50 філії «Розрахунковий центр» ПАТ КБ «ПриватБанк» відкритий:

02 липня 2013 року депозитний договір - SAMDN7270, рахунок -НОМЕР_9, поточна сума станом на 05 січня 2015 року - 131 030 грн. 41 коп.; у філії «Розрахунковий центр», відділенні №50 VІР ПАТ КБ «ПриватБанк» відкритий: 15 червня 2013 року, картковий рахунок - НОМЕР_16, залишок - 3 574 грн. 50 коп.; у відділенні № 24 Печерської філії ПАТ КБ «ПриватБанк»« відкриті: 08 лютого 2012 року депозитний картковий рахунок - НОМЕР_15, поточна сума станом на 05 січня 2015 року - 36679 грн. 16 коп.; 30 березня 2012 року депозитний договір SAMDN5108, рахунок - НОМЕР_10, поточна сума станом на 05 січня 2015 року - 150 000 грн. (а.с.117 т.2).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру НОМЕР_12 у власності померлого ОСОБА_5 знаходилась земельна ділянка площею 0,1445 га в АДРЕСА_2 (а.с.122,123 т.2).

З довідки Баришівської селищної ради №735/02-29 від 25 червня 2014 року вбачається, що згідно запису земельно-шнурової книги житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці площею 0,1455 га в смт. Баришівка по вул. Одеська,9а, побудовано в 1991 році. Свідоцтво про право власності селищною радою не видавалось (а.с.119 т.2).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 05 жовтня 2007 року ОСОБА_5 було придбано квартиру АДРЕСА_2 (а.с.127 т.2).

Відповідно до п. 4 договору продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 95 228 грн. 79 коп.

Згідно п. 10 договору представнику продавця нотаріусом доведено до відома зміст заяви покупця про те, що він у шлюбі не перебуває, та про те, що грошові кошти, що витрачаються ним на придбання вказаної квартири, не є спільною сумісною власністю та є його особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю квартири, у тому числі відповідно до статей 74 та 97 Сімейного кодексу України, відсутні.

Встановлено, що у суді першої інстанції як свідки були допитані ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_7, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, за складеним адвокатом ОСОБА_33 протоколом опитування - ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40 (а.с.20-28, 161 т.2; 45-47, 100-101, 136141 т.3; 1-10, 87-88 т.4).

Відповідно до змісту довідки Новопетрівської сільської ради №1178 від 30 вересня 2015 року та акт депутата Новопетрівської сільської ради ОСОБА_8 від 10 червня 2015 року убачається про те, що позивач проживала разом із ОСОБА_5 в с. Нові Петрівці з грудня 2003 року по жовтень 2008 року, вони вели спільне господарство (а.с.131-132 т.1).

Згідно акта голови Старопетрівської сільської ради Вишгородського району від 11 січня 2016 року № 22 про те, що ОСОБА_5 з осені 2003 року по жовтень 2008 року щоранку привозив її на роботу, а ввечері забирав (а.с.133 т.1).

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що не знайшов підтвердження факт того, що між позивачем та ОСОБА_5, в період з осені 2003 року та до дня смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року існували стосунки, притаманні подружжю, а факт наявності спільного бюджету та ведення спільного господарства не підтверджений належними та допустимими доказами.

Районний суд, розглядаючи спір, з достатньою повнотою з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Твердження апеляційної скарги про наявність достатніх доказів в матеріалах справи на доведеність позовних вимог та необґрунтоване неврахування довідки Новопетрівської сільської ради №1178 від 30 вересня 2015 року, акта депутата Новопетрівської сільської ради ОСОБА_8 від 10 червня 2015 року та акта голови Старопетрівської сільської ради Вишгородського району від 11 січня 2016 року № 22, колегія суддів визнає безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

Так, районним судом на підставі повного з'ясування обставин справи було встановлено відсутність належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 проживала із ОСОБА_5 однією сім'єю та вони не вели спільне господарство.

При цьому, колегія суддів враховує й те, що оплата товару медичного призначення ОСОБА_5 здійснювалася через ОСОБА_3, а ОСОБА_1 не займалася організацією та проведенням поховання ОСОБА_5., остільки витрати на їх організацію та проведення понесла ОСОБА_3 (а.с.157-163 т.1).

Матеріали справи доводять лише факт знайомства позивача з ОСОБА_5 та періодичного спільного проведення ними дозвілля, однак не можуть слугувати підтвердженням фактів проживання однією сім'єю протягом 11 років і придбання майна за спільні кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленим законом. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Видача довідки громадянину сільською радою с адміністративною послугою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб'єктом падання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов'язків такої особи відповідно до закону.

Згідно ч. З ст. З Закону України «Про адміністративні послуги» вимоги цього Закону поширюються на надання суб'єктом надання адміністративних послуг витягів та виписок з реєстрів, свідоцтв, довідок, копій, дублікатів документів та інші передбачені законом дії, у результаті яких суб'єкту звернення, а також об'єкту, що перебуває в його власності, володінні чи користуванні, надається або підтверджується певний юридичний статус та/або факт.

Отже, довідка сільської ради - це офіційний документ, що засвідчує певні юридичні факти або надає певний юридичний статус суб'єкту.

Між тим, відповідно до ст. 5 Закону України «Про адміністративні послуги» виключно законами, які регулюють суспільні відносини щодо надання адміністративних послуг, встановлюються: 1) підстави для одержання адміністративної послуги; 2) суб'єкт надання адміністративної послуги та його повноваження щодо надання адміністративної послуги; 3) перелік та вимоги до документів, необхідних для отримання адміністративної послуги.

Відомості, викладені в довідці Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 1178 від 30 вересня 2015 року (ремонт під'їзду, квартири, будівництво гаража) та довідці Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 22 від 11 січня 2016 року (про пересування позивачки в автомобілі ОСОБА_5), не є такими, що підтверджують юридичні факти.

При цьому, на якій правовій підставі була видана довідка Новопетрівської сільської ради №1178 від 30 вересня 2015 року матеріали справи не містять, а також відсутні у справі належним чином завірені копії документів, що регламентують створення та діяльність комісії, якою складено акт та того, яким нормативним актом керувався сільській голова, затверджуючи та видаючи зазначені акти та довідку.

Як вбачається з вищевказаної довідки, фактичною підставою для її видачі став акт депутата ОСОБА_8 від 10 червня 2015 року. В свою чергу, даний акт складений комісією у складі депутата ОСОБА_8, та членів комісії ОСОБА_42 та ОСОБА_43, а довідка Старопетрівської сільської ради № 22 від 11 січня 2016 року - складена на підставі акту-підтвердження від 24 вересня 2015 року, що підписаний фізичними особами, які не є посадовими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Депутати сільської, селищної, міської ради при здійсненні своїх повноважень керуються Конституцією України, Законом України«Про місцеве самоврядування», Законом України «Про статус депутатів місцевих рад».

Враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції обґрунтовано не були враховані при постановленні рішення зміст довідки Новопетрівської сільської ради №1178 від 30 вересня 2015 року, акт депутата Новопетрівської сільської ради ОСОБА_8 від 10 червня 2015 року та довідка голови Старопетрівської сільської ради Вишгородського району від 11 січня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 січня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: