16.12.2019 227/4386/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю секретаря судового засідання: Михайловської Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2019 року позивачка звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , по 13,7 кв.м кожному. В даній квартирі було зареєстровано відповідача ОСОБА_2 , який проживав разом з донькою позивачки без реєстрації шлюбу. Відповідач не проживає в квартирі з 2013 року, добровільно з реєстрації не знімається, що обмежує її право користування та розпоряджання майном, відповідач участі в утриманні житла та в оплаті комунальних послуг не приймає, через що вона змушена сплачувати за комунальні послуги з розрахунку кількості зареєстрованих у квартирі осіб, що негативно впливає на її матеріальне становище, тому позивачка просить задовольнити позов.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, в якій заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі і шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З заявою про відкладення розгляду справи з повідомленням причин неявки до суду не звертався.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Проте, звернулися до суду із спільною заявою про розгляд справи у їх відсутності, в якій щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечували.

Зважаючи на те, що учасники процесу в судове засідання не з`явилися, суд враховує вимоги ст. 223 ЦПК України, відповідно до яких неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 41,1 кв.м., відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07 серпня 2006 року, належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 , його дружині - ОСОБА_1 та доньці - ОСОБА_4 по 13,7 кв.м кожному (а.с.17), що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14 вересня 2006 року (а.с.18).

Як вбачається з Домової книги для реєстрації громадян у квартирі АДРЕСА_1 , 10 серпня 2011 року в даній квартирі було зареєстровано ОСОБА_2 (а.с.14-16), що також підтверджується довідкою Відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 25 жовтня 2019 року. (а.с.22)

Актом комісії Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стимул» від 24 липня 2019 року підтверджується, що ОСОБА_2 у кв. АДРЕСА_1 , але не проживає з 2013 року. (а.с.13)

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316. 317, 319, 321 ЦК України).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут.

Частиною 1 цієї статті визначено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка та треті особи ОСОБА_4 , який доводиться чоловіком позивачці, та ОСОБА_4 , донька позивачки, є в рівних частках співвласниками спірної квартири, треті особи, як співвласники не заперечували щодо задоволення даних позовних вимог, а відповідач понад п`ять років без поважних причин не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 , суд вважає, що він втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Керуючись ст. 405 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 274, 279, 353-355 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ), треті особи: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Л.С. Мацишин

16.12.2019