Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/633/18
Провадження № 2/506/67/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2019 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

секретаря Паламарчук М.О.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Окни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом.

30 жовтня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

26 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 травня 1993 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилося троє дітей, які вже досягли повноліття. Відносини між ними погіршилися, між ними виникали часті конфлікти, які залагодити не вдалося. Вони не могли дійти згоди у вирішенні побутових проблем, а тому припинили подружні відносини і більше п'яти років не проживають разом. Відповідач утворила іншу сім'ю, сімейних стосунків вони не підтримують, у зв'язку із чим він прийшов до висновку про неможливість збереження шлюбу, який існує лише юридично. Він звертався до відповідача з проханням розірвати шлюб позасудовому порядку, однак згоди вони не дійшли. Тому він вважає, що збереження шлюбу суперечить його волі та інтересам та просив їх шлюб розірвати.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.11/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином /а.с.25/. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому справа відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України розглянута у її відсутність.

Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 22 травня 1993 року Виконавчим комітетом Новосамарської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, актовий запис №1 /а.с.7/.

Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу.

Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Судом встановлено, що протягом часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, більше п'яти років проживають окремо. У відповідача утворилася інша сім'я. На думку позивача, примирення та збереження сім'ї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім'ї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст.10, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.112 СК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (мешканця в АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстрованої в АДРЕСА_1) про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 22 травня 1993 року Виконавчим комітетом Новосамарської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, актовий запис №1, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2019 року.

СуддяО. Л. Чеботаренко