Постанова

Іменем України

12 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 415/805/16-ц

провадження № 61-34842св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 19 липня 2017 року в складі судді Фастовця В. М. та ухвалу Апеляційного суду Луганської області

від 22 серпня 2017 року в складі колегії суддів: Єрмакова Ю. В., Лозко Ю. П., Назарової М. В.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 31 липня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої завдано шкоду його майну, а саме пошкоджений автомобіль «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , ворота гаража, а також завдано шкоду його здоров`ю. Згідно

з постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області

від 03 листопада 2015 року винним у ДТП визнано відповідача.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 44 709,00 грн та моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн, які завдані внаслідок ДТП.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 19 липня

2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 22 серпня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 36 709,84 грн, моральну шкоду у розмірі 4 000,00 грн, судовий збір у розмірі 871,20 грн, всього 41 581,04 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. У решті позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції,

з посиланням на положення статей 1166, 1167, 1188 ЦК України виходив з того, що позивач надав належні докази щодо спричинення йому з боку відповідача майнової та моральної шкоди. Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення 8 000,00 грн за пошкоджені воріт, суд посилався на недоведеність цієї вимоги.

Аргументи учасників справи

У вересні 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не з`ясували, чи відремонтовано автомобіль позивача на момент розгляду справи, та в разі проведення ремонту автомобіля, які матеріальні витрати він поніс, оскільки винна у ДТП особа має відшкодувати реальні збитки. Позивач ніяким чином не обґрунтував розмір моральної шкоди та не надав належних і допустимих доказів цього. Суд апеляційної інстанції помилково застосував статтю 1166 ЦК України, в той час як в даному випадку суд повинен був застосувати статтю 1192 ЦК України.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржується в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, тому в іншій частині справа в касаційному порядку не переглядається.

У грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу, в якому заявник просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 26 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження

в цій справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

МОТИВУВАЛЬНАЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що 31 липня 2015 року сталася ДТП, в результаті якої завдано шкоду майну та здоров`ю позивача. Відповідно до постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 листопада 2015 року винним у ДТП визнано відповідача.

Згідно зі звітом про оцінку транспортного засобу «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_1 , розмір майнової шкоди становить 86 209,84 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», яке

в межах страхового відшкодування на підставі страхового акта від 28 серпня 2015 року № 300/15ГО виплатило позивачу грошову суму в рахунок компенсації завданої внаслідок ДТП шкоди, за винятком франшизи, в розмірі 49 500,00 грн.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право

в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

За змістом пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Відповідно до статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених судових рішень) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених судових рішень) вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Ураховуючи встановлені обставини справи суди правильно застосували норми матеріального права, на підставі яких дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 про відшкодування різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою виплаченого страхового відшкодування.

Встановивши, що позивачу заподіяно моральної шкоди, з врахуванням вимог розумності та справедливості, суди обґрунтовано визначили розмір грошової компенсації моральної шкоди у сумі 4 000 грн.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку

з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, судові рішення в оскарженій частині ? без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 19 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 22 серпня 2017 року

в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат