Ухвала

Іменем України

13 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 495/770/17

провадження № 61-21504ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Дем`янов Євген Володимирович, державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Сударікова Анастасія Олегівна, ОСОБА_2 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, у складі судді Шевчук Ю. В., від 22 травня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Заїкіної А. П., Погорєлової С. О., Таварткіладзе О. М., від 31 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій, з урахуванням уточнень, просив визнати дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Дем`янова Є. В. щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 квітня 2016 року, складення акту опису й арешту майна від 24 травня 2016 року, винесення постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 24 січня 2017 року, винесення постанови про виправлення помилки у процесуальному документі

від 31 січня 2017 року - неправомірними; визнати бездіяльність державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Дем`янова Є.В . щодо неповідомлення боржника про проведення виконавчих дій, протиправною; визнати дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сударікової А. О. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 31 січня 2017 року, неправомірними; скасувати постанову державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Дем`янова Є. В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 квітня 2016 року; скасувати постанову державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Дем`янова Є. В. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 24 січня 2017 року; скасувати постанову державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Дем`янова Є. В. про виправлення помилки у процесуальному документі від 31 січня 2017 року; cкасувати постанову державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сударікової А. О. про закінчення виконавчого провадження від 31 січня 2017 року; зобов`язати державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Дем`янова Є. В. провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області

від 22 травня 2018 рокуу задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 травня

2018 року залишена без змін.

25 листопада 2019 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 травня

2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року і прийняти нове рішення.

Касаційну скаргу зокрема обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що державним виконавцем Дем`яновим Є. В. складено акт опису й арешту майна, а саме квартири АДРЕСА_1 виключно в присутності ОСОБА_2 . Про проведення опису й арешту майна заявника не було вчасно попереджено та позбавлено можливості захищати свої законні права та інтереси.

Крім того, судами не враховано, що державним виконавцем накладено арешт та проведено опис квартири АДРЕСА_1 , однак у якості лота зазначено саме 1/4 частку вказаної квартири, що не відповідає вимогам Порядку реалізації арештованого майна.

Постанова про закінчення виконавчого провадження 31 січня 2017 року винесена державним виконавцем Сударіковою А. О., яка не мала на це відповідних повноважень.

Вважає, що арешт та опис майна, а також його примусова реалізація проведена державним виконавцем з порушенням вимог діючого законодавства, що не було досліджено належним чином при розгляді судами попередніх інстанцій та призвело до порушення його прав, зокрема передачі 1/4 частини квартири ОСОБА_2 .

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області

від 29 лютого 2016 року у справі № 495/543/16-ц із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 була стягнута заборгованість по аліментам на утримання дітей в сумі 33 851, 46 грн.

В ході виконання рішення суду у справі № 495/543/16-ц ј частина належної йому квартири АДРЕСА_1 була передана ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу.

Однак 23 листопада 2017 року рішенням Апеляційного суду Одеської області рішення суду першої інстанції у справі № 495/543/16-ц було скасовано та в подальшому постановлено ухвалу про поворот виконання.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області

від 13 березня 2019 року у справі № 495/3904/18 було скасовано свідоцтво про передачу нерухомого майна стягувачеві ОСОБА_2 та скасовано рішення про державну реєстрацію прав.

Вважав, що суди попередніх інстанцій не врахували, що вказаними судовими рішеннями вже підтверджена неправомірність дій державного виконавця.

Крім того суди розглядали його скаргу тривалий час з лютого 2017 року та неналежним чином мотивували свої судові рішення.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої-другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

За змістом абзацу 4 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України питання про відкриття провадження у справах, передбачених частиною четвертою цієї статті, вирішує суддя-доповідач. Якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є обґрунтованою, він відкриває провадження, про що постановляє відповідну ухвалу. У разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Провадження відкривається, якщо хоча б один суддя із складу колегії дійшов висновку про необхідність його відкриття. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд у справі

№ 495/770/17.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia).

Судами встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по аліментам на утримання дітей: доньки ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 , у розмірі 33 851,46 грн.

На виконання цього рішення 18 березня 2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області видано виконавчий лист.

14 квітня 2016 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_5 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області подана заява про відкриття виконавчого провадження, до якої додані копія виконавчого листа, копія свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , а також довіреність, на підтвердження її повноважень як представника.

15 квітня 2016 року державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Дем`яновим Є. В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, яка, згідно супровідного листа, того ж дня, 15 квітня 2016 року направлена ОСОБА_1

15 квітня 2016 року державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Дем`яновим Є. В. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка, згідно супровідного листа 15 квітня 2016 року також була надіслана на адресу скаржника ( АДРЕСА_2 ).

21 квітня 2016 року державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Дем`яновим Є. В. внесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3 385,15 грн, яка, згідно супровідного листа, 21 квітня 2016 року направлена на адресу ОСОБА_1

21 квітня 2016 року на адресу скаржника ОСОБА_1 також направлений виклик до державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Демьянова Є. В.

04 травня 2016 року від представника стягувача ОСОБА_6 до відділу надійшла заява, в якій стягувач вказує, що категорично не згодний з відрахуванням заборгованості з пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , і приймаючи до уваги наявність у ОСОБА_1 житла, просить здійснити опис та арешт вказаного майна з метою його передачі ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу.

Згідно акту державного виконавця від 17 травня 2016 року до відділу з`явився представник стягувача та надав технічний паспорт та правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 , згідно яких 1/4 частка вказаної квартири належить ОСОБА_1 , які були долучені до матеріалів виконавчого провадження.

17 травня 2016 року ОСОБА_1 було направлено повідомлення, в якому вказано, що 24 травня 2016 року державним виконавцем буде проведено опис майна боржника, 1/4 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

24 травня 2016 року даний опис майна проведено у присутності понятих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та стягувача ОСОБА_2 .

Оригінал акту опису та арешту майна боржника того ж дня 24 травня 2016 року надісланий ОСОБА_1 та вручений 28 травня 2016 року, що підтверджено відповідною розпискою у матеріалах виконавчого провадження.

26 травня 2016 року державним виконавцем було надіслано листа СПД «Демченко» оцінювачу - Гончаровій Т. Б. , згідно якого для реалізації 1/4 частини квартири необхідно провести оцінку майна із залученням експерта та просить у 10-денний строк надати до відділу рахунок по виконанню робіт експерта щодо проведення оцінки майна.

Вказана постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 06 липня 2016 року також була надіслана на адресу ОСОБА_1 .

З цією постановою, а також усіма документами та висновками щодо проведення оцінки, ОСОБА_1 особисто ознайомлений 30 серпня 2016 року. Одночасно йому було роз`яснено, що у разі його незгоди з результатом визначення вартості чи оцінки майна, він має право подати державному виконавцю свої заперечення у 10-денний строк, також було роз`яснено, що у разі неявки ОСОБА_1 це не буде перешкодою для подальшої реалізації арештованого майна.

Факт ознайомлення ОСОБА_1 з даними документами підтверджується його особистим підписом та написом «Копію отримав та ознайомився 30.08.2016 року».

14 вересня 2016 року державним виконавцем Демьяновим Е. В. направлена заявка на реалізацію арештованого майна до Одеської філії ДП «СЕТАМ».

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 212457 від 17 листопада 2016 року, торги не відбулися через відсутність допущених учасників торгів.

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 217688 від 07 грудня 2016 року, торги не відбулися через відсутність допущених учасників торгів.

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 223570 від 28 грудня 2016 року, торги не відбулися через відсутність допущених учасників торгів.

17 січня 2017 року стягувача ОСОБА_2 повідомлено про те, що прилюдні торги не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Листом від 17 січня 2017 року, на ім`я начальника відділу, ОСОБА_2 повідомила, що має намір залишити за собою нереалізоване майно, зобов`язується сплатити різницю між вартістю майна та сумою боргу.

24 січня 2017 року державним виконавцем Дем`яновим Є. В. винесений акт та постанова про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу у зв`язку з тим, що прилюдні торги не відбулись.

Даний акт та постанова 24 січня 2017 року надіслані ОСОБА_1 та отримані ним 06 січня 2017 року, що підтверджується його підписом на супровідному листі.

31 січня 2017 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження

Суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Судами вірно враховано, що доводи заявника, викладені ним у своїй скарзі щодо не сповіщення про проведення виконавчих дій, спростовані матеріалами справи, зокрема актом державного виконавця від 16 травня 2016 року.

Стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження», яка регламентує проведення арешту майна боржника, не передбачає обов`язкової присутності боржника при цих діях. Судами попередніх інстанцій враховано, що

ОСОБА_1 ознайомлений під розписку про проведення опису майна та поінформований, що його неявка не є перешкодою для подальшої реалізації майна.

Оскільки справа розглянута судами першої та апеляційної інстанцій, які мали повну юрисдикцію; наявність підстав вважати, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця у справі № 495/770/17 матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики, особою, яка подає касаційну скаргу не доведена, а судом не встановлена; правильність застосування судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях положень Закону України «Про виконавче провадження» та норм процесуального права не викликає розумних сумнівів - колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 травня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 495/770/17.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта