Справа № 355/770/19
Провадження № 2/355/341/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Литвиненко О.Л.

секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Баришівка Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю.

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 13 вересня 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 .. 20.06.2018 року за рішенням Баришівського районного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано. За період шлюбу за особисті кошти позивача, частина з яких була особисто зароблена, а частина була подарована матір`ю позивача, ОСОБА_1 01.06.2017 року придбано житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані по АДРЕСА_1 та які за згодою дружини ОСОБА_2 зареєстровані на ім`я ОСОБА_1 . 12.10.2017 року ОСОБА_2 написала розписку про те, що на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 не претендує те не заперечує проти того, щоб позивач розпоряджався зазначеним будинком на власний розсуд без її згоди. Під час підписання зазначеної розписки ОСОБА_1 передано кошти ОСОБА_2 в сумі 2 000 доларів США в рахунок компенсації за частку будинку. Також позивачем була придбана дача в АДРЕСА_2, яку він залишив у користування та розпорядження ОСОБА_2 . Вважає, що хоча придбані земельна ділянка та житловий будинок у період шлюбу, однак у відповідності до наданих ним доказів земельна ділянка та житловий будинок не можуть вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому є підстави для визнання земельної ділянки та житлового будинку особистою власністю ОСОБА_1 .. В заявленому позову просить суд визнати земельну ділянку та житловий будинок по АДРЕСА_1 особистою власністю ОСОБА_1 ..

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про день та місце розгляду справи увідомлена своєчасно та належним чином. До суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність представника позивача по справі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення заказної кореспонденції, про що в матеріалах справи маються розписки про вручення повістки та шляхом оприлюднення на офіційному веб-сайті суду оголошення про виклик її до суду, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність відповідачки по справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Судом встановлено, що рішенням Баришівського районного суду Київської області від 20.06.2018 року розірвано шлюб , який зареєстрований 13.09.2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відділом реєстрації актів громадянського стану Алчевського міського управління юстиції (актовий запис 562).

01.06.2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу Київської області Бердес М.О. та зареєстрований в реєстрі за № 649, згідно якого ОСОБА_1 придбав земельну ділянку АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , загальною площею 0,1256 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 88705287 від 02.06.2017 року Вказана земельна ділянка зареєстрована за ОСОБА_1

01.06.2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу Київської області Бердес М.О. та зареєстрований в реєстрі за № 643, згідно якого ОСОБА_1 придбав житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 99,20. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 88701131 від 02.06.2017 року Вказаний житловий будинок зареєстрований за ОСОБА_1 ..

За вказаних обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Змістом ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В ч. 3, ст. 368 ЦК України зазначено, що майно, набуте подружжям за час їхнього шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17.

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Підпунктами 23-25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Згідно із зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною власністю чи особистою приватною власністю з`ясуванню підлягають, як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання.

Положеннями статті 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею у набутті майна.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

При вирішенні справи по суті суд врахуває те, що істотними обставинами справи (джерело походження коштів) є придбання 01.06.2017 року житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1 земельної ділянки виключно за кошти, які належали особисто позивачу12.10.2017 року ОСОБА_2 написала розписку про те, що на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 не претендує те не заперечує проти того, щоб позивач розпоряджався зазначеним будинком на власний розсуд без її згоди та ОСОБА_2 отримала грошові кошти в сумі 2 000 доларів США в рахунок компенсації за частку будинку.

Відповідачка ОСОБА_2 на неодноразові виклики в судові засідання не з`являлась, належним чином увідомлялась про день та час розгляду даної справи, суду не надала будь-яких доказів щодо придбання спірної земельної ділянки та житлового будинку за її особисті кошти чи за спільні кошти подружжя ОСОБА_5 .

Враховуючи те, що спірний будинок із земельною ділянкою набутий позивачем у власність в період шлюбу із відповідачем за кошти, які належали ОСОБА_1 особисто, тому відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 СК України дане майно є особистою приватною власністю позивача. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне визнати земельну ділянку та житловий будинок по АДРЕСА_1 особистою власністю ОСОБА_1 ..

Встановлені судом обставини підтверджуються:

-копією паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 ;

-копією ідентифікаційного номера ОСОБА_1 № НОМЕР_3 ;

-копією рішення Баришівського районного суду Київської області від 20.06.2018 року, згідно якого розірвано шлюб , який зареєстрований 13.09.2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відділом реєстрації актів громадянського стану Алчевського міського управління юстиції (актовий запис 562).;

-копією договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , який 01.06.2017 року посвідчений приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу Київської області Бердес М.О. та зареєстрований в реєстрі за № 649, згідно якого ОСОБА_1 придбав земельну ділянку АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , загальною площею 0,1256 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

-витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 88705287 від 02.06.2017 року, згідно якого земельна ділянка АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , зареєстрована за ОСОБА_1 ;

-копією договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , який 01.06.2017 року посвідчений приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу Київської області Бердес М.О. та зареєстрований в реєстрі за № 643, згідно якого ОСОБА_1 придбав житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 99,20;

-витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 88701131 від 02.06.2017 року , згідно якого житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_1 ;

-копією розписки ОСОБА_2 від 12.10.2017 року про те, що на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 не претендує те не заперечує проти того, щоб позивач розпоряджався зазначеним будинком на власний розсуд без її згоди та ОСОБА_2 отримала грошові кошти в сумі 2 000 доларів США в рахунок компенсації за частку будинку;

-іншими матеріалами справи.

За даних обставин заявлений позов підлягає до задоволення у повному обсязі

Керуючись ст.ст. 19, 76, 81, 141, 206, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст. 328, 658 ЦК України, ст 57, 65 СК України п. 30 Постанови Пленуму ВС України №11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя", суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністюзадовольнити у повному обсязі.

Визнати земельну ділянку № НОМЕР_4 загальною площею 0,1256 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер - НОМЕР_1 , яка зареєстрована на ім`я, ОСОБА_1 - особистою власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_3 .

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 99,20 м. кв., який зареєстрована на ім`я ОСОБА_1 - особистою власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків - НОМЕР_3 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Баришівського

районного суду О. Л. Литвиненко