ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/86/19 Номер провадження 22-ц/814/3188/19Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,

секретар Зеленська О.І.,

з участю представника позивача - адвоката Скачко М.О., третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2019 року, постановлене суддею Киричок С.А. (повний текст складено 17 жовтня 2019 року),

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Гадяцької міської ради, треті особи: відділ у Гадяцькому районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 , про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю,

в с т а н о в и в:

11.01.2019 ОСОБА_3 звернулася в суд із цим позовом, в якому просить визнати недійсним держаний акт серії ІV- ПЛ №023633, виданий 25.11.2003 Гадяцькою міською радою на ім`я ОСОБА_2 про набуття ним права приватної власності на землю площею 0.313 га для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що державний акт на право приватної власності на землю виданий на підставі неправдивих відомостей, оскільки будинок, розташований на цій землі, не є приватним житлом ОСОБА_2 , а є багатоквартирним будинком, а тому земельна ділянка, на якій він розташований, та прибудинкова територія із господарськими спорудами на ній, знаходяться в загальному користуванні його співвласників. У зв`язку із тим, що ОСОБА_2 та його дочка чинять перешкоди у користуванні позивачем, як власником однієї із квартир багатоквартирного будинку прибудинковою територією, просить захистити порушене право в судовому порядку.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю площею 0,0313 га для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , серія ІV- ПЛ №023633, виданий на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрований 25 лютого 2003 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №1585 Гадяцькою міською радою народних депутатів.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що державний акт на право приватної власності на землю не відповідає нормам земельного законодавства, якими не передбачена можливість передачі у власність або користування окремих співвласників багатоквартирних будинків земельної ділянки або її частини, а тому він є недійсним.

Із рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вважає, що спірна земельна ділянка набута ним на законних підставах. На момент виготовлення технічного звіту по складанню державного акту на право приватної власності на землю власники сусідніх квартир ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 погодили встановлені межі земельної ділянки, що підтверджується актом від 11.08.2003, кожен з яких користується своєю ділянкою, в тому числі ОСОБА_3 , після набуття нею права власності на одну із квартир. Організація, яка б здійснювала управління цим будинком - відсутня, а земельна ділянка, що прилягає до будинку, не закріплювалася Гадяцькою міською радою, як прибудинкова територія, тому правомірно передана відповідачу із комунальної власності міста.

ОСОБА_2 заперечує, що приватизація ним земельної ділянки спричинила порушення прав позивача, тому що належна йому ділянка не має спільних меж із земельною ділянкою ОСОБА_3 , яка почала процедуру її приватизації.

Позивач надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача - адвоката Скачко М.О., яка заперечила проти апеляційної скарги, третьої особи ОСОБА_1 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Судом установлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 10.03.2017, посвідченого приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Заєць Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за №408./а.с.15-16/

05.10.2017 на замовлення ОСОБА_3 проведено технічну інвентаризацію квартири АДРЕСА_2 , технічні характеристики об`єкта нерухомості викладені в технічному паспорті./а.с.12-13/

На підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2000 серії АВІ №163140, посвідченого приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Солодовник Н.С. та зареєстрованого в реєстрі за №1413, ОСОБА_2 набув право власності на квартиру №4 в цьому ж будинку ./а.с.47/ 03.08.2011 ОСОБА_2 розпорядився належним йому майном та подарував ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_5 , що підтверджується договором дарування./а.с.93-94/

Рішенням 11 сесії 4 скликання Гадяцької міської ради від 14.10.2003 ОСОБА_2 , на підставі його заяви, передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, площею 0,0313 га по АДРЕСА_1 ; рекомендовано виготовити державний акт на право власності на землю та використовувати її за призначенням./а.с.48/

Згідно державного акта на право власності на землю серії ІV- ПЛ №023633 від 25.11.2003 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0.313 га для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 ./а.с.8/

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що державний акт на право приватної власності на землю, видано з порушенням земельного законодавства, зокрема, ст.42 ЗК України, що є підставою для визнання його недійсним.

Апеляційний суд з таким висновком районного суду погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність зазначеного висновку не спростовують, зводяться до заперечень належності будинку до категорії багатоквартирного та, як наслідок, застосування до спірних правовідносин ст.42 ЗК України, норми якої тлумачаться відповідачем в довільній формі на свою користь.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції від 11.06.2003) до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів.

Пунктом 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 №127 визначено, що будинок квартирного типу - це дво- або багатоквартирний житловий будинок, у якому квартири є окремими об`єктами нерухомого майна. Будинки квартирного типу можуть бути одноповерховими та багатоповерховими.

Крім того, за змістом пунктів 1, 4 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Відповідно до ст.42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

Частиною 5 статті 10Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що користування закріпленою за приватизованим будинком прибудинковою територією здійснюється в порядку і на умовах, передбачених Земельним кодексом України.

З огляду на викладені норми права та обставини, встановлені судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що будинок АДРЕСА_1 за технічною характеристикою належить до багатоквартирних, а тому квартири такого будинку не можуть мати окремі прибудинкові території, проте мають задовольняти інтереси всіх мешканців цього будинку.

Доводи апеляційної скарги, що будинок є приватним, тому що одноповерховий і в ньому налічується лише чотири квартири, таких висновків не спростовують, тоді як відсутність установи, яка б здійснювала управління таким будинком залежить від самоорганізації його мешканців, що не впливає на законність рішення.

Не підлягають застосуванню до спірних правовідносин Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держкомжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 №76, на підставі яких земельна ділянка, що прилягає до будинку, має бути закріплена Гадяцькою міською радою, як прибудинкова територія, оскільки на час приватизації спірної земельної ділянки (2003 рік) такі Правила не діяли.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.12.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська