РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» лютого 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої: судді Пікули Н.В.

за участю секретаря: Мазій І.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіку та піклування до ОСОБА_3 про зміну місця проживання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіку та піклування звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну місця проживання малолітньої дитини.

В позовній заяві посилається на те, що з відповідачем ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2005 року, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 09.12.2008 року було розірвано.

За час перебування у шлюбі, 29 червня 2006 року, в них народилась одна дитина, син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 143293.

Згідно рішення суду їх син після розірвання шлюбу залишився проживати з батьком та бабусею в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Однак, з 2011 року їх син ОСОБА_5 почав проживати разом з нею у м. Львові і на даний час навчається у 3-ому класі Навчально-виховного комплексу «Школа І ступеня гімназія «ГРОНО», що відповідає 7-ому класу загальноосвітньої школи.

Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 13.05.2013 року з відповідача було стягнуто аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Вказує, що в них з відповідачем виникають непорозуміння та конфлікти з приводу місця проживання дитини, так як він вважає, що в будь-який момент може забрати сина, оскільки це визначено рішенням суду про розірвання шлюбу.

На підставі викладеного, просить визначити місце проживання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею.

Ухвалою судді від 18.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 04.02.2019 року.

Позивач в підготовче судове засідання не зявилась, подала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала повністю, просить суд розгляд справи проводити у її відсутність.

Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, подав суду заяву згідно якої позов визнав повністю, просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з'явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону не порушує його права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 09.12.2008 року було розірвано.

Як стверджується свідоцтвом про народження серія 1-ЕГ № 143293, 29 червня 2006 року народився ОСОБА_4, згідно даних свідоцтва матір'ю дитини значиться ОСОБА_6, батьком ОСОБА_3.

Судом встановлено, що з 2005 року батьки спільно не проживають, позивач вдруге зареєструвала шлюб.

Судом також встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.05.2013 року стягнуто з відповідача ОСОБА_7, в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/5 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 05 прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Як стверджується матеріалами справи малолітній син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Довідкою навчально-виховного комплексу «Школа І ступеня гімназія «Гроно» Львівської міської ради від 15.11.2018 року підтверджено, що ОСОБА_4 дійсно навчається з 01.09.2012 року у даному закладі і є учнем 3-В класу.

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, складеного комісією та затвердженого начальником відділу Служби у справах дітей Залізничного району від 30.11.2018 року вбачається, що комісія відвідала за місцем проживання неповнолітню дитину з метою обстеження житлово-побутових умов її проживання в родині. Родина проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. За даною адресою проживають та зареєстровані матір - рба Н.Ю. та її син - ОСОБА_4 Квартира складається з однієї кімнати. Для виховання та розвитку дитини створено належні умови. Взаємовідносини в сім'ї доброзичливі, мати виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до своєї малолітньої дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1та ч. 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заява відповідача ОСОБА_3 про визнання позову не суперечить закону та достовірно відображає позицію відповідача в даній справі, подана ним особисто. Визнання відповідачем позову не порушує його права, свободи чи інтереси, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті заявлених вимог у підготовчому засіданні.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 273 ЦПК України, на підставі ст. 161 Сімейного Кодексу України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 за місцем її проживання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: 44700, Волинська область м. Володимир-Волинський, вул. Луцька, 110, фактично проживає за адресою: 79052 АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, зареєстрований за адресою: 44700, АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, адреса: 79022, Львівська область, м. Львів, вул. Виговського, 34, .

Повне судове рішення складено 04 лютого 2019 року.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула