Провадження № 2/344/4558/19
У Х В А Л А

17 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Татарінова О.А., вивчивши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ», ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ», ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів.

16.12.2019 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Дзьоба Р.О. подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд та розміщений на ній об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Площа земельної ділянки складає 0,0760 га, кадастровий номер 3, яка є виділеною в натурі, межі якої визначені на місцевості. Ступінь готовності об`єкту незавершеного будівництва становить 77%. Земельна ділянка та об`єкт незавершеного будівництва належить ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 891258, виданого 12.09.2006 року Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 13561829, виданого 14.02.2007 року ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації».

Вивченням матеріалів заяви про забезпечення позову, суддя дійшов до наступного.

Згідно до ч. 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 2-06/ФК-19 від 26.06.2019 року за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.03.2007 року, визнати недійсним договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим 06.03.2007 року Біланюк С.М., приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу за реєстровим номером 224 укладений між ТОВ «Укрфінстандарт» та ОСОБА_3 , який 10.07.2019 року було посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Андрейків І.В. за реєстровим номером 925.

У заяві про забезпечення позову представник позивача просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд та розміщений на ній об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить та зробить неможливим виконання рішення суду, так як у разі невиконання вимоги нового кредитора ОСОБА_3 про усунення порушень зобов`язання він задовольнить свої вимоги шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку майно.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертаючись до суду із вищезазначеною заявою про забезпечення позову, просив накласти арешт на належне ОСОБА_4 на праві власності нерухоме майно, з метою уникнення можливого звернення стягнення на нього з метою погашення наявних у позивача боргів перед кредитором ОСОБА_3 .

Однак, такий спосіб забезпечення позову не передбачений чинним законодавством, оскільки нормами чинного ЦПК України передбачено можливість накладення арешту на майно, яке належить відповідачу, а не третій особі.

З огляду на викладене суд прийшов до висновку, що в заяві представника позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.149-150,152ЦПК України,суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 - адвокат Дзьоба Р.О. про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Татарінова О.А.