Справа № 171/895/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 серпня 2019 року м. Апостолове Дніпропетровської області
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Чумак Т.А.
за участю секретаря - Десятникової І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
27.05.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В позовній заяві позивач в обґрунтування позову посилається на те, що вона являється власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.04.2019 року. У квартирі зареєстрований відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач ОСОБА_2 являвся членом сім`ї попереднього власника квартири - ОСОБА_3 , але з листопада 2016 року відповідач у квартирі не проживає, змінив своє місце проживання до укладення договору купівлі-продажу квартири, місце проживання у встановленому законом порядку не зареєстрував. Оскільки відповідач був вселений в квартиру як член сім`ї попереднього власника квартири, з позивачем договору найму квартири не укладав, згоду на проживання відповідача позивач не надавала, тому просить позов задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач та її представник адвокат Яковченко В.І. в судове засідання не з`явилися, подавши заяву про слухання справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 являється власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 12.04.2019 року та посвідченого державним нотаріусом Зеленодольської ДНК Продченко Н.Л., а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.04.2019 року № 163340486, квартира придбана на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 12.04.2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 329.
Згідно довідки ВК Зеленодольської міської ради від 11.05.2019 року № 693 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 .
Згідно акту про фактичне місце проживання мешканців м. Зеленодольська № 476 від 11.05.2019 року по АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_2 , на теперішній час ОСОБА_2 проживає у Росії.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відтак, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР слід дійти висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь- яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї.
Право користування відповідача є похідним від прав колишнього власника квартири - ОСОБА_3 , яка продала квартиру позивачу. А отже, у зв`язку із припиненням права власності ОСОБА_3 на спірну квартиру, відповідач ОСОБА_2 як член сім`ї колишнього власника втратив право користування жилим приміщенням.
Відповідач, залишаючись зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1 , власником якого є позивач ОСОБА_1 , є сторонньою для неї особою, яка перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує її права як власника.
Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 , не будучи членом сім`ї позивача ОСОБА_1 , перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти належною їй на праві власності квартирою, чим порушує її права як власника, а тому позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.10-13,81,259,263,265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Апостолівським районним судом за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя:Т. А. Чумак