Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності правочину, -
В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_3 та його представник проти задоволення позову заперечували.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена у встановленому порядку.
Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача ОСОБА_3 та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
До державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.02.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 внесено запис про право власності № 13403704 щодо квартири №199, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 253, загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 25.7 кв.м на підставі договору дарування, серія та номер: 287, виданого 19.02.2016р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Підставою внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28411535 від 24.02.2016 р. здійснене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованої 23.07.2018р. право власності на квартиру №199, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 253, загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 25.7 кв.м зареєстровано на ОСОБА_2.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2017р. договір дарування квартири АДРЕСА_2, загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 25,7кв.м., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 19.02.2016р. за номером 287 визнано недійсним.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2017р. набуло законної сили 19.06.2018року.

Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обовязки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2017р. набуло законної сили, тобто на теперішній час власником квартири АДРЕСА_2, загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 25,7кв.м., є ОСОБА_3.

В рішенні Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2017р. зазначено, що відповідач ОСОБА_3, вчиняючи правочин у вигляді договору дарування від 19.02.2016р. приховав від нотаріуса такий факт, що вищезазначена квартира перебуває у спільній сумісній власності подружжя, оскільки була набута за час шлюбу за спільні кошти подружжя, що відповідає ч.3 ст. 368 ЦК України.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Запис про державну реєстрацію права власності, номер запису 13403704 щодо обєкту нерухомого майна, реєстраційний номер 01, зроблений 19.02.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 порушують права позивача ОСОБА_1

Згідно ч.2 ст. 12 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Згідно п.1 ч.1 ст.2 цього Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для державної реєстрації прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційні дії проводяться на підставі рішень, які набули законної сили, які передбачають набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що слід скасувати запис про державну реєстрацію права власності, номер запису 13403704 щодо обєкту нерухомого майна, реєстраційний номер 01, зроблений 19.02.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4.

Згідно наданих квитанцій позивачкою ОСОБА_1 понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 704,80 грн., банківські послуги зі сплати судового збору у розмірі 10,00 грн., витрати на отримання інформації з Державного реєстру речових прав у розмірі 23,00 грн., а всього у розмірі 734,80 грн.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 265 ЦПК України, ст. ст. 215, 216, 236 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, задовольнити.

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності, номер запису 13403704 щодо обєкту нерухомого майна, реєстраційний номер 01, зроблений 19.02.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з кожного на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати у розмірі 368 грн. 90 коп. /триста шістдесят вісім грн. 90 коп./

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 01.02.2019 року.

СУДДЯ