ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/78/19 Справа № 0417/4639/2012 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
УХВАЛА

30 січня 2019 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи - в письмовому провадженні в місті Дніпрі

питання про виправлення описки в резолютивній частині рішенні апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року по справі за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні апеляційного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року по справі №0417/4639/2012 (апеляційне провадження №22-ц/774/919/17) апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року - скасовано.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №750-мк від 13.10.2006 року у розмірі 180049,04 Доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 143931,98грн., яка складається з:

-75 112,00 Долар США - прострочена заборгованість за кредитом;

-66 306,04 Долар США - прострочена заборгованість за відсотками;

-308777,58 грн. - заборгованість по пені.

Провадження в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - закрито.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір по 1307,33грн. з кожного.

До апеляційного суду Дніпропетровської області надійшла заява від Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про виправлення описки в рішенні апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що в повному тексті рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року допущено описку та зазначено:

«....З матеріалів справи вбачається, що сторонами по справі 13 жовтня 2006 року було укладено кредитний договір №750-мк відповідно до якого 18 жовтня 2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 125000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,00% на рік з кінцевим терміном повернення 12 жовтня 2011 року.

24 квітня 2007 року між сторонам було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 750-мк від 13 жовтня 2006 року, відповідно до якої ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 8300 доларів США на строк до 12 жовтня 2011 року під 16% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 750-мк від 13 жовтня 2006 року було укладено: договір поруки № 750-мк від 13 жовтня 2006 року з ОСОБА_3 та договір поруки № 750-мк від 13 жовня 2006 року з ОСОБА_2

Додаткові угоди до договорів поруки, в зв'язку із збільшенням суми кредиту, не укладалися.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 03 вересня 2012 року виникла заборгованість у розмірі 180049,04 доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 1439131,98 грн., яка складається з: 75112 доларів США - простроченої заборгованості, 66306,04 доларів США - простроченої заборгованості за відсотками, 38631 доларів США - заборгованості з пені.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконував, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення заборгованості з кредитора, а щодо солідарної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як поручителів, суд першої інстанції правомірно відмовив, оскільки додаткові угоди до договорів поруки не укладалися, тому договори поруки з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є припиненими, згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, яка пердбачає, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнутої пені в доларах США.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").

Ураховуючи те, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима.

Проте, фінансові санкції за несвоєчасне повернення кредиту у вигляді пені та штрафу можуть бути застосовані лише у випадках прострочення грошового зобов'язання у гривні.

Згідно з ч. 2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст.192 ЦК України). Частина 3 ст. 533 ЦК України визначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

За п.3.3 ст.3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" гривня як грошова одиниця України (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення переказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.93 N 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України.

Відтак, вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України).

Таким чином, рішення суд першої інстанції в частині стягнення пені в розмірі 38631 доларів США підлягає зміні із стягненням пені в національній валюті, розмір якої відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 03.09.2012 року становить 308777,58 грн.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року в частині стягнення пені зміні, стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість з пені в сумі 308777,58 грн., зменшити загальну суму заборгованості, що стягується за кредитним договором № 750-мк від 13.10.2006 р. з 180049,04 доларів США до 141418,04 доларів США.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 309, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року в частині стягнення пені змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість з пені в сумі 308777,58 грн., зменшити загальну суму заборгованості, що стягується за кредитним договором № 750-мк від 13.10.2006 р. з 180049,04 доларів США до 141418,04 доларів США.»,

замість вірного:

«....Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконував, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення заборгованості з кредитора, а щодо солідарної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як поручителів, суд першої інстанції відмовив, оскільки додаткові угоди до договорів поруки не укладалися, тому договори поруки з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є припиненими.

Проте в повному обсязі з такими висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами по справі 13 жовтня 2006 року було укладено кредитний договір №750-мк відповідно до якого 18 жовтня 2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 125000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,00% на рік з кінцевим терміном повернення 12 жовтня 2011 року.

24 квітня 2007 року між сторонам було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 750-мк від 13 жовтня 2006 року, відповідно до якої ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 8300 доларів США на строк до 12 жовтня 2011 року під 16% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 750-мк від 13 жовтня 2006 року було укладено: договір поруки № 750-мк від 13 жовтня 2006 року з ОСОБА_3 та договір поруки № 750-мк від 13 жовня 2006 року з ОСОБА_2

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 03 вересня 2012 року виникла заборгованість у розмірі 180049,04 доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 1439131,98 грн., яка складається з: 75112 доларів США - простроченої заборгованості, 66306,04 доларів США - простроченої заборгованості за відсотками, 38631 доларів США - заборгованості з пені.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки кредитор порушив умови кредитного договору в зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 180049,04 доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 1439131,98 грн., яка підлягає стягненню.

Щодо позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з ПАТ «Акцент-Банк», то колегія суддів вважає, що в цій частині рішення повинно бути скасовано і провадження закрито з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розглядіспав у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом можу бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15.

Отже, судова колегія прийшла до висновку, що провадження, в цій частині, слід закрити на підставі ст.ст.205, 310 ЦПК України, повідомивши позивача, що розгляд його позовних вимог до вказаної юридичної особи віднесено до юрисдикції господарських судів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» необхідно задовольнити, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року необхідно скасувати і ухвалити нове рішення,яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №750-мк від 13.10.2006 року у розмірі 180049,04 Доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 143931,98грн., яка складається з:

-75 112,00 Долар США - прострочена заборгованість за кредитом;

-66 306,04 Долар США - прострочена заборгованість за відсотками;

-308777,58 грн. - заборгованість по пені.

Провадження в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - закрито.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір по 1307,33грн. з кожного.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 309, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року - скасувати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №750-мк від 13.10.2006 року у розмірі 180049,04 Доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 143931,98грн., яка складається з:

-75 112,00 Долар США - прострочена заборгованість за кредитом;

-66 306,04 Долар США - прострочена заборгованість за відсотками;

-308777,58 грн. - заборгованість по пені.

Провадження в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - закрити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір по 1307,33грн. з кожного.».

Згідно з ч.1 ст.269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Відповідно до ч. 2 ст. 269 ЦПК України питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищенаведене, зазначена описка підлягає виправленню, тому керуючись положеннями ст. 269 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В повному тексті рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року за результатом розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором виправити описку та вважати вірною таку редакцію рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року:

«…Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконував, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення заборгованості з кредитора, а щодо солідарної відповідальності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як поручителів, суд першої інстанції відмовив, оскільки додаткові угоди до договорів поруки не укладалися, тому договори поруки з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є припиненими.

Проте в повному обсязі з такими висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами по справі 13 жовтня 2006 року було укладено кредитний договір №750-мк відповідно до якого 18 жовтня 2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 125000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,00% на рік з кінцевим терміном повернення 12 жовтня 2011 року.

24 квітня 2007 року між сторонам було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 750-мк від 13 жовтня 2006 року, відповідно до якої ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 8300 доларів США на строк до 12 жовтня 2011 року під 16% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 750-мк від 13 жовтня 2006 року було укладено: договір поруки № 750-мк від 13 жовтня 2006 року з ОСОБА_3 та договір поруки № 750-мк від 13 жовня 2006 року з ОСОБА_2

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 03 вересня 2012 року виникла заборгованість у розмірі 180049,04 доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 1439131,98 грн., яка складається з: 75112 доларів США - простроченої заборгованості, 66306,04 доларів США - простроченої заборгованості за відсотками, 38631 доларів США - заборгованості з пені.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки кредитор порушив умови кредитного договору в зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 180049,04 доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 1439131,98 грн., яка підлягає стягненню.

Щодо позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з ПАТ «Акцент-Банк», то колегія суддів вважає, що в цій частині рішення повинно бути скасовано і провадження закрито з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розглядіспав у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом можу бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15.

Отже, судова колегія прийшла до висновку, що провадження, в цій частині, слід закрити на підставі ст.ст.205, 310 ЦПК України, повідомивши позивача, що розгляд його позовних вимог до вказаної юридичної особи віднесено до юрисдикції господарських судів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» необхідно задовольнити, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року необхідно скасувати і ухвалити нове рішення,яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №750-мк від 13.10.2006 року у розмірі 180049,04 Доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 143931,98грн., яка складається з:

-75 112,00 Долар США - прострочена заборгованість за кредитом;

-66 306,04 Долар США - прострочена заборгованість за відсотками;

-308777,58 грн. - заборгованість по пені.

Провадження в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - закрито.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір по 1307,33грн. з кожного.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 309, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року - скасувати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №750-мк від 13.10.2006 року у розмірі 180049,04 Доларів США, що у відповідності до розпорядження НБУ дорівнює 143931,98грн., яка складається з:

-75 112,00 Долар США - прострочена заборгованість за кредитом;

-66 306,04 Долар США - прострочена заборгованість за відсотками;

-308777,58 грн. - заборгованість по пені.

Провадження в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - закрити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір по 1307,33грн. з кожного.»

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича