ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

справа № 643/12492/18

провадження № 22-ц/818/2320/19

14 червня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Коваленко І.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Відкрите Акціонерне товариство «Трест» Південзахіденергобуд»,

третя особа - Регіональне відділення фонду державного майна України по Харківській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року в складі судді Довготько Т.М.,

у с т а н о в и в:

В вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Відкритого Акціонерного товариства «Трест» Південзахіденергобуд», зміненого на Приватне акціонерне товариство «Трест» Південзахіденергобуд» (далі - ПрАТ «Трест» Південзахіденергобуд»), про визнання права користування житловим приміщенням.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі та обслуговуванні відповідача. 01 січня 2006 року їй була надана для проживання з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом з дитинства Ш групи за загальним захворюванням, кімната № 348 . Підставою вселення був Договір користування, укладений між нею та ФОП ОСОБА_4 , з якою вона перебувала у трудових стосунках, працюючи прибиральницею під`їздів будинку № 39-Б за вказаною адресою.

Посилаючись на те, що з 01 січня 2006 року вона постійно мешкає в указаному житлі, здійснює капітальний та поточний ремонти, за власні кошти зробила перебудову санвузла, поміняла труби каналізації та води, електричну проводку, поставила лічильник на електроенергію, сплачує комунальні послуги, власного житла не має, просила визнати за нею право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року позов задоволено. За ОСОБА_1 визнано право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю позовних вимог.

15 березня 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Апеляційна скарга, мотивована тим, що він є власником двокімнатної (житловими площами 13,1 кв. м. та 16,7 кв. м.) квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного 13 липня 2018 року з ОСОБА_5 , посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О. за реєстровим № 3687. Позивач проживала в кімнаті площею 16,7 кв. м. на підставі Договору найму під час роботи у ФОП ОСОБА_4 , а після оформлення права власності ОСОБА_5 - за усною домовленістю з колишнім власником житла. Зазначає, що проживання ОСОБА_1 в спірній кімнаті порушує його права як власника житла, у зв`язку з чим він звернувся до суду з позовом про її виселення.

13 травня 2019 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

28 травня 2019 року ПрАТ «Трест» Південзахіденергобуд» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзиви мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або держави та суспільні інтереси.

Матеріали справи свідчать, що гуртожиток АДРЕСА_1 перебував на балансі ПрАТ «Трест» Південзахіденергобуд».

Рішенням загальних зборів акціонерів від 25 березня 1998 року прийняті зміни до статуту, у зв`язку з чим даний гуртожиток передано на баланс новоутвореного Комунального підприємства «Житлово-комунальне господарство «Південзахіденергобуд».

Згідно з договором від 08 лютого 2005 року кімната № 348 житловою площею 16,93 кв. м. , загальною площею 26,52 кв. м. в гуртожитку за вказаною адресою була передана балансоутримувачем в оренду ФОП ОСОБА_4 для утримання гуртожитку.

ОСОБА_6 перебувала у трудових стосунках з ФОП ОСОБА_4 , працюючи технічним працівником на підставі трудового договору.

01 січня 2006 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено Договір найму житлового приміщення № 105 , відповідно до умов якого кімната АДРЕСА_1 передана ОСОБА_6 в користування для безстрокового проживання.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 1278 від 19 грудня 2007 року будівлю № АДРЕСА_1 виключено з числа гуртожитків та присвоєно статус житлового будинку, у зв`язку з чим його мешканцям дозволено закріпити за собою займану житлову площу та відкрити особові рахунки у встановленому законом порядку.

Кімнати № 347 та № 348 на підставі ордеру від 14 грудня 1999 року були надані батьку ОСОБА_5 на склад сім`ї з чотирьох осіб, в якому був зазначений і ОСОБА_5 .

Вказані обставини встановлені заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2017 року, уточненим ухвалою цього ж суду від 14 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року.

За правилами частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись із позовом, ОСОБА_1 посилалася на підстави, передбачені частиною першою статті 821, частиною першої статті 822 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років.

Частиною першою статті 822 ЦК України встановлено, що у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк.

Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.

Якщо наймодавець відмовився від укладення договору на новий строк, але протягом одного року уклав договір найму житла з іншою особою, наймач має право вимагати переведення на нього прав наймача та (або) відшкодування збитків, завданих відмовою укласти з ним договір на новий строк.

Разом з тим, відповідно до статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається у письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого виданого ордер.

Згідно з довідкою ПрАТ «Південзахіденергобуд» від 09 листопада 2018 року № 62 ордер на вселення до сімейного гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не надавався, у трудових стосунках з ПрАТ «Південзахіденергобуд» позивач не перебувала.

На даний час площа кімнати № 348 є частиною житлової площі квартири АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2017 року, уточненим ухвалою цього ж суду від 14 грудня 2017 року про виправлення описки, за ОСОБА_5 визнано право власності на квартиру житловою площею 29,8 кв. м., загальною площею 42,6 кв. м. № АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_5 належним чином зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 травня 2018 року, номер запису про право власності 26268010, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

13 липня 2018 року на підставі Договору купівлі-продажу ОСОБА_5 передав, а ОСОБА_2 прийняв у власність квартиру житловою площею 29,8 кв. м., загальною площею 42,6 кв. м. № АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О. за реєстровим № 3687.

Право власності ОСОБА_2 належним чином зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13 липня 2018 року, номер запису про право власності 27035638, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2017 року, уточнене ухвалою цього ж суду від 14 грудня 2017 року про виправлення описки, в частині визнання права власності ОСОБА_5 на квартиру житловою площею 29,8 кв. м., загальною площею 42,6 кв. м. № АДРЕСА_1 на час розгляду справи не скасовано.

Доказів того, що право власності ОСОБА_2 на час розгляду справи в установленому законом порядку оспорено, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із частинами першою та другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення позову ОСОБА_6 відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти перший, четвертий частини першої статті 376 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судовий збір в загальному розмірі 1 057 грн. 20 коп. за подання апеляційної скарги ОСОБА_2 документально підтверджується відповідними квитанціями (а. с. 137, 190-191).

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, сума в загальному розмірі 1 057 грн. 20 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 8, 376 ч. 1 п. п. 1, 4, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого Акціонерного товариства «Трест» Південзахіденергобуд», зміненого на Приватне акціонерне товариство «Трест» Південзахіденергобуд», про визнання права користування житловим приміщенням - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 057 грн. 20 коп. (одна тисяча п`ятдесят сім грн. 20 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 14 червня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.П.Коваленко

Тичкова О.Ю.