ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 592/2533/17

провадження № 61-32663 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», Міністерство юстиції України,

треті особи - Ковпаківський відділ державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2017 року в складі судді Костенка В. Г. та на ухвалу апеляційного суду Сумської області від 07 вересня 2017 року в складі колегії суддів Кононенко О. Ю., Собини О. І., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року представник ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми», Міністерства юстиції України та з уточненням позовних вимог просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25 вересня 2014 року, індексний номер 27263064, видане реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області, яким посвідчено право власності ОСОБА_2 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - будинок).

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що в рахунок погашення заборгованості за укладеним нею кредитним договором рішенням суду звернуто стягнення на предмет іпотеки -будинок.

У межах виконавчого провадження з примусового виконання вказаного рішення суду були проведені прилюдні торги та реалізований будинок, а переможцем торгів став ОСОБА_2 .

Представник позивача вважав, що оскільки результати даних прилюдних торгів та свідоцтво про придбання будинку визнані недійсними, то видане ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на будинок є недійсним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанцїі

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог і відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження факту порушення оскаржуваним свідоцтвом про право власності на майно прав і законних інтересів позивача.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 07 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2017 року - без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та на підставі належних доказів дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У вересні 2017 року позивач подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIIIЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Заперечення на касаційну скаргу

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ПАТ «Ощадбанк», у якому банк просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 23 червня 2008 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку з відстроченням частини платежу, відповідно до умов якого позивач придбала житловий будинок із надвірними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ( далі - будинок).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 серпня 2011 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 задоволено, в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит від 27 червня 2008 року № 2143 у розмірі 825 748,57 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки - будинок, шляхом реалізації на прилюдних торгах.

На виконання вказаного рішення 23 серпня 2011 року виданий виконавчий лист.

Постановою державного виконавця від 19 квітня 2012 року відкрите виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду.

01 лютого 2013 року на прилюдних торгах реалізований будинок, переможцем торгів став ОСОБА_2

08 травня 2013 року приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Нагорна Н. В. видала свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону), яким посвідчене право власності ОСОБА_2 на будинок та земельну ділянку, на якій він розташований.

Цього ж дня право власності ОСОБА_2 на будинок та земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_2 здійснив реконструкцію будинку.

25 вересня 2014 року реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області видано свідоцтво про право власності, індексний номер 27263064, яким посвідчено право власності ОСОБА_2 на будинок після його реконструкції.

На підставі зазначеного свідоцтва до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про право власності ОСОБА_2 на будинок.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 13 січня 2017 року позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 , до Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області, ТОВ «ТД «Еліт Сервіс», ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Сумської міської ради, ПАТ «Державний ощадний банк України», задоволено частково. Визнано недійсними прилюдні торги, які відбулися 01 лютого 2013 року, акт державного виконавця від 22 квітня 2013 року з реалізації будинку та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 08 травня 2013 року.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності прилюдних торгів та повернення у її власність будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, відмовлено в зв`язку з тим, що в разі визнання недійсним укладеного на торгах договору відчужене майно повертається організатору торгів для повторної їх організації та проведення.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення відповідають зазначеним вимогам закону.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту у національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України в цій редакції обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України в указаній редакції встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Правильним є висновок судів, що ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги неправомірністю звернення стягнення на будинок у рахунок погашення заборгованості, доводи позову зводяться до оскарження дій державного виконавця в межах виконавчого провадження з реалізації на прилюдних торгах будинку, а обраний позивачем спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права.

Установивши, що ОСОБА_1 не є стороною правочину, на підставі якого ОСОБА_2 отримав право власності на будинок, та не довела в установленому законом порядку, які саме права та законні інтереси порушені видачею оскаржуваного свідоцтва про право власності, суди дійшли обґрунтованого висновку, що такі вимоги є безпідставними.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами доказів і незгоди з оскаржуваним судовими рішеннями, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 389, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 07 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук