Ухвала

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 631/1377/14-ц

провадження № 61-16301св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державний нотаріус Нововодолазького нотаріального округу Змієвська Тетяна Миколаївна,

розглянув заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виправлення описки в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року, постановленої за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 , до якої приєдналася ОСОБА_3 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державний нотаріус Нововодолазького нотаріального округу Змієвська Тетяна Миколаївна, про поновлення строку на звернення до суду за захистом порушеного права, часткового скасування правочинів і визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, як на майно, придбане у шлюбі,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про поновлення строку на звернення до суду за захистом порушеного права, про часткове скасування договорів дарування від 10 серпня 1995 року і від 17 квітня 2007 року, та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як на майно, придбане у шлюбі.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено - поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду про захист порушеного права; визнано посвідчений державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М. договір дарування

від 10 серпня 1995 року ОСОБА_2 своїй матері ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_1 в частині відчуження

1/2 частини цього будинку - недійсним з моменту укладання; визнано засвідчений державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М. договір дарування від 17 квітня 2007 року ОСОБА_3 своєму сину - ОСОБА_2 житлового будинку в частині відчуження 1/2 частини цього будинку - недійсним з моменту укладання; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , як на майно, придбане у шлюбі.

17 березня 2014 року Нововодолазький районний суд Харківської області ухвалив додаткове рішення, яким поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду про захист порушеного права; визнано посвідчений державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М.договір дарування від 10 серпня 1995 року ОСОБА_2 своїй матері ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_1 в частині відчуження 1/2 частини цього будинку - недійсним з моменту укладання; визнано засвідчений державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М.договір дарування

від 17 квітня 2007 року ОСОБА_3 своєму сину - ОСОБА_2 житлового будинку в частині відчуження 1/2 частини цього будинку - недійсним з моменту укладання; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 46, 9 кв. м, житлвоою площею 16, 5 кв. м, веранди, літ «а» - 18, 4 кв. м, разом з надвірними будівлями: сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», воріт літ. «N», огорожа літ. «N-1», колодязь літ. «К», що знаходиться по АДРЕСА_1 , як на майно, придбане у шлюбі.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 30 липня 2014 рокукасаційну скаргу ОСОБА_2 , до якої приєдналася ОСОБА_3 задовольнив. Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2014 року скасував, справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виправлення описки в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року, шляхом викладення абзацу другої цієї ухвали в наступній редакції: «Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 листопада

2013 року, додаткове рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 17 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції».

Обґрунтовуючи вимоги заяви про виправлення описки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилалися на те, що касаційним судом були скасовані рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 листопада 2013 року та ухвала Апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2014 року, а додаткове рішення суду першої інстанції помилково не було вказано в резолютивній частині ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року. При цьому, касаційна скарга на судові рішення судів першої та апеляційних інстанцій не містила прохання скасувати додаткове рішення, оскільки про його існування на час подачі касаційної скарги відповідачам відомо не було. Вважали, що оскільки матеріали справи № 631/1377/14-ц містили додаткове рішення, то касаційний суд скасовуючи рішення місцевого суду повинен був скасувати і додаткове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виправлення описки в судовому рішенні необхідно відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів після її надходження. Ухвала про внесення виправлень надсилається всім особам, яким видавалося чи надсилалося судове рішення, що містить описки чи арифметичні помилки.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Це помилки зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів тощо.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності

(пункт 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Зміна резолютивної частини ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року шляхом зазначення в ній про скасування додаткового рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 17 березня 2014 року, що фактично просили у своїй заяві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не є виправленням описки у розумінні частини першої статті 269 ЦПК України, а тому відсутні підстави для задоволення такої заяви.

При цьому як зазначали у своїй заяві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вони не оскаржували в касаційному порядку додаткове рішення від 17 березня 2014 року.

Згідно частини першої статті 335 ЦПК України в редакції чинній на час постановлення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвали 30 липня 2014 року, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись статтями 269, 400, 402, 409, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виправлення описки в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року, постановлної за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 , до якої приєдналася ОСОБА_3 , на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2014 року по справі № 631/1377/14-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович