Справа № 605/552/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"18" грудня 2019 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Горуц Р.О.

за участю:

секретаря судового засідання Дармограй Т.І.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що його матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти у розмірі ј частки усіх видів заробітку, він отримує не систематичний дохід, немає можливості влаштуватись на постійну роботу за спеціальністю із необхідним та достатнім заробітком не лише для особистого утримання, а й для дитини. Крім того, він здійснює догляд за своєю матір`ю, яка є інвалідом 1-ої групи та потребує стороннього догляду. Тому просить змінити розмір стягуваних з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку, замість ј частки.

В судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, підтримання ним позовних вимог та прохання про розгляд справи у його відсутності викладено у адресованій суду письмовій заяві, яка долучена до матеріалів справи, що не суперечить вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила, що з часу видачі судового наказу Підгаєцьким районним судом Тернопільської області, яким із позивача стягнуто на її користь аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3 в розмірі ј частки усіх видів його заробітку, ОСОБА_2 жодних коштів на утримання свого сина не заплатив. Вона ніде непрацює, оскільки має на утриманні малолітню дитину, при цьому позивач постійно їздить на заробітки за кордон, зокрема у Республіку Польща, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання свого сина. Позивач за час їхнього спільного проживання ніде офіційно не працював, а постійно їздив на заробітки. У випадку задоволення позову, вважає, що таких коштів буде недостатньо для забезпечення дитини усім необхідним, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23 травня 2014 року між сторонами у виконавчому комітеті Голгочанської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, було зареєстровано шлюб, актовий запис №08.

Від вказаного шлюбу у сторін народилась одна дитина, а саме:

-син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який

проживає разом із відповідачкою, що підтверджено нею в судовому засіданні та не заперечено позивачем.

24 вересня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу, Підгаєцьким районним судом Тернопільської області було видано судовий наказ, яким із позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання їх сина ОСОБА_3 , у розмірі ј частки усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, кожного місяця і до досягнення ним повноліття, починаючи з 22 липня 2019 року.

Відповідно до ст.ст. 51 Конституції України, 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30%).

В силу ч.ч.1, 5 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, ч.2 ст.182, ч.5 ст.183 СК України.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Як встановлено судом, на даний час позивач взагалі не сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_3 відповідно до судового наказу Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 24 вересня 2019 року.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 просить зменшити розмір аліментів, стягнутих за судовим наказом від 24 вересня 2019 року з ј частки усіх видів його заробітку до 1/6 частки на утримання дитини щомісячно, посилаючись на погіршення його матеріального стану, неможливість офіційно працевлаштуватись, а також й на те, що він здійснює догляд за своєю матір`ю, яка є інвалідом 1-ої групи.

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені статтею 182 СК України.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).

За змістом ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивачем на підтвердження обставин на які він посилається як на підставу звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, жодних доказів суду не подано.

Зокрема ОСОБА_2 не подано суду доказів стосовно його не можливості працевлаштуватись на постійній основі, чи про його непрацездатність за станом здоров`я. Відповідач є молодим, здоровим, а тому зобов`язаний утримувати свою дитину.

Будь-які докази стосовно того, що позивач офіційно працював та отримував заробітну плату, а згодом втратив роботу, у зв`язку з чим погіршилось його матеріальне становище, останнім суду теж не надано.

Посилання позивача на те, що він здійснює догляд за своєю матір`ю, яка є інвалідом 1-ої групи, у зв`язку з чим потребує стороннього догляду, не підтверджені жодними належними, допустимими та достовірними доказами, а сама по собі довідка МСЕК серії МСЕ №289326 від 05 січня 1997 року видана на ім`я ОСОБА_4 , не є підтвердженням зазначених позивачем обставин.

Крім того, матеріалами справи жодним чином не підтверджується факт родинної спорідненості між позивачем та ОСОБА_4 .

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 грудня 2019 року становить 1779 гривень.

Враховуючи, обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: матеріальне становище позивача, відсутність у нього постійної роботи, наявність іншої неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 на яку він зобов`язаний сплачувати аліменти, відсутність непрацездатних дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема: рівність сторін в утриманні дитини, її вік та стан здоров`я, розмір встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також й те, що дитина проживає спільно з матір`ю, яка нею опікується постійно, і об`єктивно несе більші витрати на її утримання та враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, слід відмовити.

При постановленні рішення, суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану, або в інших випадках передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України.

Судові витрати слід покласти на позивача в межах ним понесених.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 141, 180-183, 192 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Судові витрати покласти на позивача в межах ним понесених.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду, або через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с. Новосілка Городоцького району Хмельницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Головуючий: Р. О. Горуц