Провадження №2/522/1509/19
Справа № 522/5581/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання - Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ», за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Перший Приморський відділ Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 30.03.2018 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ», за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Перший Приморський відділ Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області та просив визнати виконавчий напис №59 від 30.01.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що кредитні кошти за кредитним договором №Z99.246.70170 від 26.05.2015 року були отримані від ПАТ «Ідея Банк», та були повернуті в повному обсязі. Зазначають, що виконавчий напис вчинено на підставі документів поданих Відповідачем на підставі договору факторингу, з яких не можливо зробити висновок з чого складається заборгованість.

Ухвалою суду від 05.04.2018 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 10.05.2018 року.

У підготовчому засіданні 10.05.2018 року було оголошено перерву до 19.06.2018 року.

До суду 12.06.2018 року надійшов відзив на позовну заяву від представника ТОВ «ФК «РАНТЬЕ», згідно якого відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на те, що у матеріалах справи достатньо підстав на підтвердження заборгованості.

В результаті проведеного підготовчого засідання 19.06.2018 року при слуханні справи було оголошено перерву з метою надання часту позивачу для підготовки відповіді на відзив.

19.07.2018 року надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що матеріали справи не містять договору факторингу, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Рантье», а довідка банку свідчить про відсутність заборгованості у позивача.

Запереченнями на відповідь на відзив, що надійшли до суду 23.07.2018 року представник відповідача вказував на те, що договір факторингу був доданий до відзиву, а довідка про відсутність заборгованість перед ПАТ «Ідея Банк» не може свідчити про відсутність заборгованості, адже банком було відступлено право вимоги.

Протокольною ухвалою суду в підготовчому засіданні 03.08.2018 року витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. належним чином завірену копію виконавчого напису №59 від 30.01.2017 року та належним чином завірені копії документів, які стали підставою для вчинення вищевказаної нотаріальної дії.

Протокольною ухвалою в результаті проведеного підготовчого провадження 03.08.2018 року було закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті на 30.10.2018 року.

У судовому засіданні 30.10.2018 року було витребувано від ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» оригінал додатку №2 до договору факторингу №17/11-1 від 17.11.2016 року для огляду у судовому засіданні.

У судове засідання 25.01.2019 року учасники справи не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази на належність, достатність, допустимість та достовірність, дослідивши їх окремо та у взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 26.05.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» був укладений кредитний договором №Z99.246.70170 відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути їх в повному обсязі.

17.11.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» був укладений договір факторингу №17/11-1.

ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» 30.01.2017 року звернулося до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу з заявою про вчинення виконавчого напису.

До заяви додано кредитний договір, виписка з рахунку боржника, вимога ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» до ОСОБА_1 про усунення порушень та виписка на підтвердження руху грошових коштів.

30 січня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. запропоновано стягнути на користь Т товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» заборгованість, що виникла по Договору кредиту №Z99.246.70170 від 26.05.2015 року, боржником за яким є ОСОБА_1 Вказано, що сума заборгованості складається з: - заборгованості за тілом кредиту 46936,41 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 25095,01 грн.

Першим Приморським відділом Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області 22.06.2017 року було прийнято виконавче провадження з приводу виконання виконавчого напису нотаріуса №59 від 30.01.2017 року.

Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон "Про нотаріат") нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Процедуру вчинення виконавчого напису врегулювано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок № 296/5). Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» разом із відзивом на позовну заяву надіслало копії договору факторингу, копії витягу із нього та виписку по рахунку ОСОБА_1, які стали підставою для вчинення виконавчого напису. Проте, суд не приймає даний доказ до уваги, оскільки Витяг, долучений Відповідачем не може вважатися належним доказом, так як у ньому відсутні необхідні для такого доказу відмітки та не відповідає вимогам ст. 77-80 ЦПК України.

Ухвалою від 30.10.2018 року було витребувано від ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» оригінал додатку №2 до договору факторингу №17/11-1 від 17.11.2016 року для огляду у судовому засіданні, проте вимог ухвали Відповідач не виконав, та не надав для огляду докази.

При цьому, з виписки по особовому рахунку НОМЕР_2 в період з 01/01/2000 року по 11/01/2017 року вбачається, що вхідний та вихідний залишок на рахунку складає 0,00, а сума дебету співпадає з сумою кредиту.

У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Таким чином, з наданих документів нотаріусу для вчинення виконавчого напису не можливо встановити чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Отже, зважаючи на те, що факт укладання договору факторингу між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» в частині передачі прав вимоги, щодо заборгованості ОСОБА_1 не встановлений, а розмір заборгованості належним чином не підтверджується, суд приходить до висновку, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. №59 від 30.01.2017 року варто визнати таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 76/81, 102, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Червоноармійська, 13), за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головне територіальне управління юстиції у м. Києві (01001, м. Київ, пров. Музейний, 2-Д), Перший Приморський відділ Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65026, м. Одеса, Польський узвіз, 6) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис №59 від 30 січня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «РАНЬЕ» заборгованості у сумі 73 631,42 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 04.02.2019 року.

Суддя: В.Я. Бондар