ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 396/992/18

провадження № 22-ц/4809/241/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Кіселика С.А.

за участі секретаря - Тимошенко Т.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»,

треті особи - ОСОБА_5, приватний нотаріус Українська Наталія Михайлівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2018 року у складі судді Шепетька В.І. і

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та просила визнати недійсним іпотечний договір від 27.06.2007 № НОМЕР_1, посвідчений 27.06.2007 та зареєстрований за № 1567.

Позовна заява мотивована тим, що 27.06.2007 між нею (як Продавцем) та третьою особою ОСОБА_5 (як Покупцем) було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями з розстроченням платежу (надалі - «Договір»), який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М. за №1554 та зареєстровано в Новоукраїнському відділені Ульяновського міжміського бюро технічної інвентаризації 27.06.2007 за №7844/36.

У відповідності до п.1 Договору позивачем передано у власність ОСОБА_7 житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Вартість майна, згідно п.3 Договору, визначена в розмірі 180 000 грн., які Продавець в сумі 28 500,00 грн. одержав від Покупця до підписання цього Договору, а 151 500,00 грн. Покупець зобов'язується оплатити Продавцю до 01.07.2007.

Відповідно до обставин справи, між нею та ОСОБА_7 декілька разів досягалася домовленість щодо відтермінування остаточного повного розрахунку за Договором (доказом чого були розписки ОСОБА_7 від 25.01.2009 та від 28.03.2011).

ОСОБА_7 не виконав своїх обов'язків щодо остаточного розрахунку за Договором.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2013 у справі №396/1716/13-ц, розірвано Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями з розстроченням платежу від 27.06.2007 , укладений між нею та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М. (зареєстрований в реєстрі за №1554) та визнано за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачу стало відомо, що рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16.04.2018 у справі №396/269/18 частково задоволено позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», від імені якої виступає філія AT «Укрексімбанк» до неї, відповідно до якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №55207С17 від 27.06.2007, що був укладений між Відповідачем та ОСОБА_7, звернуто стягнення на належний їй житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження; встановлено початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оцінюючої діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

За обставинами зазначеної справи, 27.06.2007 між Банком та ОСОБА_7 був укладений Кредитний договір №55207С17 про надання кредиту в сумі 30 000 доларів США з кінцевою датою погашення 26 червня 2028 року для оплати за житловий будинок житловою площею 29,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 180 000,00 грн., згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 27 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Українською Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №1554.

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_7 зобов'язався погашати кредит щомісяця рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання Кредиту у сумах, визначених Графіком погашення Кредиту не пізніше 15 числа кожного місяця та сплачувати за користування кредитом відсотки у розмірі ставки 12,5% річних щомісячно не пізніше 15 числа кожного місяця, але в усякому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 26.06.2018.

Підпунктом 2.1.1 п.2.1 ст.2 Кредитного договору визначалось, що за рахунок власних коштів Позичальник (ОСОБА_7) сплатив за житловою площею 29,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, авансовий платіж в сумі 28 500 грн. та надав Банку (Позивачу) документальне підтвердження сплати авансового платежу за договором купівлі-продажу житлового будинку від 27 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Українською Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №1554.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань, між Позивачем та ОСОБА_7 було укладено Іпотечний договір від 27.06.2007 року НОМЕР_2, посвідчений 27.06.2007 року.

Зазначений договір іпотеки є недійсним, оскільки ОСОБА_5 не набув права власності на будинок, так як повністю не розрахувався за нього відповідно до умов договору купівлі-продажу від 27.06.2007.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2018 року позов задоволено.

Визнано недійсним іпотечний договір від 27.06.2007 НОМЕР_2, посвідчений 27.06.2007 та зареєстрований за №1567.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач, який достеменно був обізнаний про наявність договору з чітко обумовленими в ньому умовами розстрочення платежу, прийняв на себе всі ризики, що пов'язані з його невиконанням.

До повного виконання умов договору купівлі-продажу жилого будинку з відстроченням платежу від 27.06.2007 ОСОБА_5 не набув права власності на будинок та не міг вільно розпоряджатися ним.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не з'ясував усі обставини справи та позицію приватного нотаріуса Української Н.М., яка посвідчував спірний іпотечний договір.

ОСОБА_4 втратила право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, а зареєструвала право власності 24.03.2014, підстава виникнення права власності рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2013, яке в подальшому постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 13.06.2018 в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами відмовлено.

Судове засідання суд провів без участі представника відповідача та порушив основні засади цивільного судочинства визначені ст.2 ЦПК України.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з'явилися про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки всі учасники справи про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без участі осіб, які не з'явилися, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 червня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», який перейменований в ПАТ Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №55207С17 про надання останньому кредиту в сумі 30 000 доларів США з кінцевою датою погашення 26 червня 2028 року.

Кредит надавався ОСОБА_5 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання для оплати за житловий будинок житловою площею 29,0 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 180000 грн., згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями з розстроченням платежу від 27 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Українською Н. М., зареєстрованого в реєстрі за №1554.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором був укладений іпотечний договір від 27.06.2007 НОМЕР_3, посвідчений 27 червня 2007 року приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Українською Н.М. за реєстровим номером 1567, згідно якого в забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору, в іпотеку оформлений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: Кіровоградська дасть, м. Новоукраїнка, вул. Ворошилова, 1а, заставною вартістю 151 500 гривень.

В зв'язку не належним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором Банк був змушений звернутися з позовною заявою до суду за захистом своїх прав.

Рішенням від 22.08.2011 по справі №2-257/11 Кіровського районного суду м. Кіровограда, позов АТ «Укрексімбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю - стягнуто заборгованість в розмірі 39 552,08 доларів США, що еквівалентно 315 772,75 гривень за курсом НБУ.

13.09.2011 Кіровський районним суд м. Кіровограда видав виконавчий лист, стягнута заборгованість за кредитним договором ОСОБА_5 до теперішнього часу в повному обсязі не погашена, рішення суду не виконано.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2013 року у справі №396/1716/13-ц позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору купівлі-продажу та визнання права власності житловий будинок - задоволено.

Розірвано договір купівлі - продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями з розстроченням платежу, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 27 червня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М., зареєстрований в реєстрі за номером №1554.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

За змістом ст. 626, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільні в укладенні договору та визначенні його умов. Водночас укладений договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Виходячи із змісту ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За приписами ст.697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару.

Матеріалами справи підтверджується, що 27 червня 2007 року між ОСОБА_8 (як Продавцем) та ОСОБА_5 (як Покупцем) укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями з розстроченням платежу (надалі - «Договір»), який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М. за №1554 та зареєстровано в Новоукраїнському відділені Ульяновського міжміського бюро технічної інвентаризації 27.06.2007 за №7844/36 (а.с.71-72).

У відповідності до п.1 Договору позивачем передано у власність ОСОБА_7 житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Вартість майна, згідно п.3 Договору, визначена в розмірі 180 000 грн., які Продавець в сумі 28 500,00 грн. одержав від Покупця до підписання цього Договору, а 151 500,00 грн. Покупець зобов'язується оплатити Продавцю до 01.07.2007.

Пунктом 5 Договору сторони визначили, що право власності на вказаний жилий будинок виникає у покупця з моменту державної реєстрації договору та повного розрахунку.

Покупець ОСОБА_5 повністю не розрахувався за вказаний житловий будинок, тому рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2013 року у справі №396/1716/13-ц позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору купівлі-продажу та визнання права власності житловий будинок задоволено.

Розірвано договір купівлі - продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями з розстроченням платежу, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 27 червня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М., зареєстрований в реєстрі за номером №1554 (а.с.13-14).

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 13 червня 2018 року рішення суду першої інстанції в частині розірвання Договору купівлі-продажу залишено без змін (а.с.73-79).

Крім того, постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 26 липня 2018 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4, скасовано рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2018 року та відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дежавний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.80-84).

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що на момент укладення іпотечного договору НОМЕР_4 від 27 червня 2007 року ОСОБА_5 права власності на спірний житловий будинок не набув, а ОСОБА_4 укладенням зазначеного договору право власності на нього фактично не втрачала.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 не набув права власності за договором купівлі - продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями з розстроченням платежу, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 27 червня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М., зареєстрований в реєстрі за номером №1554, а тому не міг вільно розпоряджатися зазначеним будинком та передавати його в іпотеку за іпотечним договором НОМЕР_4 від 27 червня 2007 року.

За таких обставин суд першої інстанції відповідно до приписів ч.1 ст.215, ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 ЦПК України дійшов правильного висновку про визнання іпотечного договору НОМЕР_4 від 27 червня 2007 року недійсним.

Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується, що відповідач був повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції 04.09.2018 (а.с.49), заяв про відкладення розгляду справи не подавав, тому доводи апеляційної скарги, що суд розглянув справу без участі представника відповідача є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного суд вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишити без задоволення, а рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01.02.2019.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді О.Л. Карпенко

С.А. Кіселик