Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

08 січня 2019 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Войтенко Т. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Лисюк О. С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Подільського районного суду міста Києва про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 04 жовтня 2018 року, позивачу стало відомо, що на належну його сім'ї квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 накладено обтяження у вигляді арешту.

Вказує, що дану інформацію позивач отримав з витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відповідно до якого відомості до даного Реєстру були внесені 12.11.2004 за № 1464207 реєстратором - Першою київською державною нотаріальною конторою (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 11).

09 жовтня 2018 року позивач звернувся до Київської державної нотаріальної контори із заявою щодо надання копії постанови №б/н від 13.08.2003 Відділу державної виконавчої служби у Подільському районі м.Києва з метою встановити, що стало підставою для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Посилається на те, що 11 жовтня 2018 року супровідним листом № 10310/01-16 позивач отримав копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №191146 від 13.08.2003 року, видану ДВС Подільського району м. Києва. Відповідно до отриманої копії постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції, при примусовому виконанні постанови №695, виданої 14.08.2002 Фастівським районним відділом земельних ресурсів про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 85 гривень, постановлено накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено здійснювати її відчуження.

Зазначає, що жодних документів щодо даного виконавчого провадження, в тому числі і постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.08.2003 не отримував, тому був позбавлений права на оскарження даної постанови в суді.

Посилаючись на те, що 12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Подільської РВДВС у місті Києві щодо надання інформації про наявність постанови про зняття арешту з вищезазначеного майна, на що 24 жовтня 2018 року отримав листа № 43673 про те, що станом на 24.10.2018 виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 на виконанні у Відділі не перебуває, а також на те, що наявність арешту порушує його право власності, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, у якому просив суд зобов'язати відповідача знати арешт з квартири АДРЕСА_1, накладений постановою серія АА №191146 Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції від 13 серпня 2003 року.

В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву з викладених в ній підстав, просив позов задовольнити. Посилаючись на те, що арешт та заборона відчуження всього майна порушує його права, а відповідачем безпідставно не вчинялися дії щодо скасування арешту та зняття заборони відчуження майна, тоді як виконавчого провадження вже не існує, просив захисти його права судовим рішенням.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили.

Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову у зв'язку з наступним.

Як було встановлено у судовому засіданні, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (а.с.9)

11 жовтня 2018 року супровідним листом № 10310/01-16 позивачу було направлено копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №191146 від 13.08.2003 року, видану ДВС Подільського району м. Києва (а.с.12 -14).

Зі змісту даної постанови вбачається, що на примусовому виконанні в ВДВС Подільського району м. Києва перебувала постанова №695, видана Фастівським районним відділом земельних ресурсів від 14.08.2002 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 85 грн.

В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем постановлено накласти арешт на все майно, належне ОСОБА_1, та заборонити здійснення його відчуження (а.с.13).

На підставі даної постанови державного виконавця до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна було внесено відомості про арешт квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 1464207 (а.с.9).

Судом встановлено, що станом на 24.10.2018 на виконанні будь-яких виконавчих документів, за якими боржником є ОСОБА_1, не перебуває. При цьому, відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, а виконавчих проваджень про стягнення штрафу становить 1 рік (Лист №43673 від 24 жовтня 2018 року Подільського районного відділу ДВС в м. Києві ГТУЮ у місті Києві, а.с.14).

Зважаючи на те, що будь-якого відкритого виконавчого провадження, в межах якого міг би зберігатися накладений арешт на належну позивачу квартиру не існує, тобто арешт наразі існує формально, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті майна позивача, відповідачем не надано доказів про те, що виконавче провадження не закінчене та в його межах існує необхідність в забезпеченні вимог стягувача.

Вказане свідчить про те, що арешт майна позивача та оголошення заборони його відчуження існують формально, чим обмежують права позивача вільно користуватися і розпоряджатися своїм майном та є підставою для усунення перешкод в здійсненні позивачем права користування і розпорядження своїм майном як це передбачено ст. 391 ЦК України.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві необхідно зобов'язати знати арешт з квартири АДРЕСА_1, накладений постановою серія АА №191146 Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції від 13 серпня 2003 року.

Керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. ст. 76-80, 198, 258, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зобов'язати Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві знати арешт з квартири АДРЕСА_1, накладений постановою серія АА №191146 Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції від 13 серпня 2003 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 14.01.2019

Суддя Т. В. Войтенко