РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/4504/18

Провадження № 2/643/589/19

28.01.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання - Стальмакової В.О.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, закріплення житла, -

ВСТАНОВИВ:

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить суд: позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; закріпити право на житло за малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на обліку Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей ХМР з 22.12.2017 року знаходиться малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з підстав скоєння фізичного та психологічного насильства матері над дитиною. Мати дитини - відповідач ОСОБА_2. Відомості про батька внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію від 03.04.2018 року № 98, наданою КСП «Харківгорліфт» малолітній ОСОБА_4 був зареєстрований разом з матір'ю, ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_2. Згідно паспорту громадянина України, ОСОБА_2 та довідки про реєстрацію місця проживання особи, наданою Департаментом реєстрації ХМР станом на 18.05.2018 року малолітній ОСОБА_4 зареєстрований разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. До позивача 21.12.2017 року надійшов лист центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Московського району м. Харкова про скоєння фізичного та психологічного насильства над малолітнім ОСОБА_4 з боку матері дитини, ОСОБА_2 Із листа Центру вбачається, що 17.11.2017 року старша дочка відповідача ОСОБА_6 викликала поліцію у зв'язку з тим, що мати вчиняє фізичне та психологічне насильство над малолітнім ОСОБА_4, не займається його вихованням, зловживає алкоголем. Спеціалісти ССД по Московському району, центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Московського району, комітету у справах сім'ї, молоді та спорту по Московському району та інспектором Московського ВП ГУНП в Харківській області 21.12.2017 року комісійно здійснено вихід за місцем проживання дитини (АДРЕСА_3). З дитиною та його матір'ю поведена роз'яснювально - профілактична бесіда. Із пояснень матері дитини вбачається, що вона не заперечує факт скоєння фізичного та психологічного насильства над дитиною. ОСОБА_2 попереджена про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків з виховання дитини та жорстоке поводження над дитиною. Факт фізичного та психологічного насильства над дитиною з боку матері був підтверджений на засіданні робочої комісії з питань координації дій щодо попередження насильства в сім'ї 22.12.2017 року. До ССД по Московському району 26.03.2018 року повторно надійшло повідомлення центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Московського району м. Харкова про скоєння фізичного насильства над малолітнім ОСОБА_4 з боку матері дитини, ОСОБА_2 Спеціалісти ССД по Московському району, центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Московського району, комітету у справах сім'ї, молоді та спорту по Московському району та інспектором Московського відділу поліції 26.03.2018 року та повторно 27.03.2018 року комісійно здійснені виходи за місцем проживання малолітнього ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2. На момент відвідування двері квартири членам комісії мати дитини, ОСОБА_2 не відчинила. На запрошення мати дитини не реагувала, на зв'язок не виходила. Тільки, 30.03.2018 року під час чергового виходу спеціалістів ССД по Московському району, центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Московського району, ОСОБА_2 відчинила двері. Під час відвідування встановлено, що квартира комунальна, яка складається з 3 кімнат. В квартирі проживає дві сім'ї. Одну кімнату займає сім'я ОСОБА_2, яка складається із ОСОБА_2 та її сина, ОСОБА_4. Умови проживання задовільні. В кімнаті є шафа для одягу з необхідними речами, стіл для навчання, спальне місце дитини - розкладушка. Згідно з пояснення ОСОБА_2 від 30.03.2018 року вбачається, що вона останній час почала вживати алкоголь, внаслідок чого між нею та дитиною почались сварки та конфлікти. Мати дитини не заперечила того, що вона іноді застосовує відносно дитини фізичне насильство. Згідно з пояснень малолітнього ОСОБА_4 від 26.03.2018 року, його мати зловживає алкогольними напоями, безпідставно вчиняє відносно нього фізичне насильство, дитина не хоче повертатись додому та не заперечує щодо позбавлення матері батьківських прав. Згідно з пояснення ОСОБА_7, сусіда по квартирі, від 26.03.2018 року вбачається, що його сусідка ОСОБА_2 зловживає алкоголем, зі слів малолітнього ОСОБА_4, вона його б'є. Він чує, що іноді малолітній ОСОБА_4 плаче, через те, що вона на нього кричить. Останнім часом вона перестала готувати йому їжу, так як стала зловживати алкоголем. Згідно з пояснень старшого брата ОСОБА_4 - ОСОБА_8 від 26.03.2018 року, приблизно о 19-00 год. 25.03.2018 року до нього подзвонив співробітник поліції, який повідомив, що його брат ОСОБА_4, знаходиться у сусідів у зв'язку з тим, що його мати, ОСОБА_2 на даний час знаходиться у стані алкогольного сп'яніння та вчиняє відносно нього фізичне насильство. ОСОБА_8 приїхав за місцем проживання дитини, та забрав ОСОБА_4 до себе додому за адресою: АДРЕСА_4. У зв'язку з тим, що 26.03.2018 року дитина залишилась без батьківського піклування, наказом Служби від 26.03.2018 року № 31 малолітній ОСОБА_4 тимчасово влаштований в сім'ю родичів, а саме в сім'ю старшого брата, ОСОБА_8 15.05.2018 року за клопотанням ССД по Московському району малолітній ОСОБА_4 влаштований до КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей» м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Власенка, буд. 14. Згідно з інформації, наданих адміністрацією ХЗОШ І-ІІІ ступенів № 123 від 26.03.2018 року, 28.03.2018 року мати приділяє увагу співпраці за школою щодо навчання та виховання дитини. Останній раз відвідувала школу 20.03.2018 року. Дитина приходить до школи охайна, акуратна. 27.03.2018 року комісійно із представників закладу освіти була відвідана сім'я ОСОБА_4. Зі слів сусідки, ОСОБА_9, мати малолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_2 була вдома, але двері кімнати не відчинила, телефон було вимкнуто. Також сусідка повідомила, що ОСОБА_4 знаходиться у брата ОСОБА_8, у зв'язку з тим, що мати була в нетверезому стані, ображала дитину, не доглядала її, не годувала, тому сусіди викликали поліцію. З 26.03.2018 року по 28.03.2018 року працівники школи намагались зв'язатись з ОСОБА_2, але зробити цього не вдалось. Згідно з інформації Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Московського району м. Харкова від 29.03.2018 року спеціалістами Центру 26.03.2018 року та повторно 27.03.2018 року була відвідана сім'я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_5. На момент відвідування ніхто не відчинив, хоча з кімнати роздавались звуки та відчувався неприємний запах. Зі слів сусідки по комунальній квартирі, ОСОБА_2 виходить зі своєї кімнати в стані алкогольного сп'яніння, вчиняє фізичне насильство над дитиною. ОСОБА_10 знаходиться під соціальним супроводом Центру з 01.02.2018 року як така, що перебуває у складних життєвих обставинах. За час роботи з родиною роз'яснено про наслідки невиконання батьківських обов'язків відносно свого сина. З матір'ю проводилась соціальна робота з приводу підвищення батьківського потенціалу, формування навичок системного підходу до виховання дитини. Також дитина отримала комплекс психологічних та юридичних послуг в рамках соціального супроводу. Центр вважає за доцільне відібрання малолітнього ОСОБА_4 від матері ОСОБА_2 Згідно заяви ОСОБА_11 від 07.05.2018 року, її невістка ОСОБА_2 зловживає алкоголем. Оскільки відповідач зловживає алкоголем, не бажає лікуватись від алкогольної залежності, жорстоко поводиться з дитиною, продовжує здійснювати неправомірні дії відносно дитини, притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, малолітній ОСОБА_4 не хоче повертатись додому до матері, вважає за можливе позбавити матір батьківських прав, позивач вважає що є усі підстави для задоволення позовних вимог.

Представник позивача Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі, зазначила, що на даний час неофіційно працює реалізатором в кіоску, проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_12 заперечує. Повідомила, що цікавиться життям дитини, навчанням, постійно навідує останнього в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Вказала, що ніколи не ухилялася від виконання своїх обов'язків по вихованню ОСОБА_4, добросовісно його виховала і прикладала зусилля по створенню належних умов проживання та розвитку. Дитина любить її і тягнеться до неї і вона дуже любить сина і сумує за ним.

Малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в судовому засіданні заперечував проти позбавлення його матері батьківських прав відносно нього, зазначив, що мати іноді кричала на нього за погану поведінку. Хоче повернутися до мами, любить її, дуже сумує. Коли проживали разом з мамою, вона м готувала їжу, водила до школи, в школу давала бутерброди, перевіряла уроки, домашні завдання, у вільний час вони гуляли.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши думку малолітнього ОСОБА_4, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так судом встановлено, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є батько: ОСОБА_13 та мати - ОСОБА_2, що підтверджується Повторним Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 13.04.2018 року Московським районним у м. Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Х/о /а.с. 5/.

Як вбачається з Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 0 від 13.04.2018 року, відомості про батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_13 внесені до актового запису про народження на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України /а.с. 6/.

Наказом начальника Служби у справах дітей по Московському району Департаменту праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей ХМР ОСОБА_14 № 235 від 22.12.2017 року, взято на облік малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 7/.

Наказом начальника Служби у справах дітей по Московському району Департаменту праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей ХМР ОСОБА_14 № 31 від 26.03.2018 року, тимчасово влаштовано малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сім'ю родичів; попереджено ОСОБА_8 про несення повної відповідальності за життя та здоров'я неповнолітньої дитини у відповідності до законодавства України /а.с. 8/.

Відповідно до Довідки КСП «Харківгорліфт» № 98 від 03.04.2018 року, за адресою: АДРЕСА_6 зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 /а.с. 9/.

Згідно даних паспорту громадянина України серії НОМЕР_2, виданого 30.09.1996 року Московським МВХМУУМВС України в Харківській області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована з 03.03.2018 року за адресою: АДРЕСА_13

26.03.2018 року на адресу начальника Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей ХМР ОСОБА_14 від ОСОБА_8 поступила заява, в якій останній просить залишити у своїй сім'ї для проживання на одній житловій площі малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 11/.

26.03.2018 року на адресу начальника Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей ХМР ОСОБА_14 від ОСОБА_4 поступила заява, в якій останній надає згоду на тимчасове влаштування його для проживання на одній житловій площі в сім'ю брата ОСОБА_8 /а.с. 12/.

Листом директора Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Московського району м. Харкова Департаменту праці та соціальної політики ХМР (надалі -Центр) ОСОБА_15 № 957 від 21.12.2017 року, Службу у справах дітей по Московському району м. Харкова було повідомлено, що до Центру надійшла інформація щодо родини ОСОБА_8. З інформації стало відомо, що 17.11.2017 року ОСОБА_6 викликала поліцію у зв'язку з тим, що її рідна мати ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зі слів ОСОБА_6, мати зловживає спиртними напоями, проявляє фізичне та психологічне насильство по відношенню до свого сина. Спеціалістами Центру 20.12.2017 року здійснено вихід за вищезазначеною адресою з метою оцінки потреб дітей та їх сім'ї. Вдома знаходився неповнолітній ОСОБА_4, який двері спеціалістам не відчинив та повідомив, що матері не має вдома і коли вона повернеться невідомо. Сусідка з 7 поверху підтвердила, що мати не годує сина, часто кричить та б'є дитину /а.с. 13/.

Згідно листа директора Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Московського району м. Харкова Департаменту праці та соціальної політики ХМР ОСОБА_15 № 33 від 15.01.2018 року, малолітній ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_14. Спеціалістами Центру здійснено вихід за вищезазначеною адресою з метою оцінки потреб дитини та її сім'ї. Поспілкувавшись з матір'ю дитини ОСОБА_2, стало відомо, що вона дійсно вдарила свою дитину по обличчю, в ході чого з'явилась гематома. Зі слів ОСОБА_2 вона жалкує про свій вчинок, просить пробачення у сина і має намір налагодити стосунки зі своєю дитиною /а.с. 14/.

Згідно листа директора Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Московського району м. Харкова Департаменту праці та соціальної політики ХМР ОСОБА_15 № 285 від 29.03.2018 року, спеціалістами Центру 26.03.2018 року та повторно 27.03.2018 року здійснити виходи за адресою: АДРЕСА_7. На момент відвідування двері ніхто не відчинив. Хоча з кімнати роздавались звуки та відчувався неприємний запах. Зі слів сусідки по комунальній квартирі, ОСОБА_2 з кімнати виходить в стані алкогольного сп'яніння. Поспілкувавшись з сусідкою стало відомо, що її сусідка ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння вчиняє фізичне насильство відносно свого сина ОСОБА_12. Родина знаходиться під соціальним супроводом Центру з 01.02.2018 року та до теперішнього часу як така, що перебуває у складних життєвих обставинах. З матір'ю проводиться соціальна робота з приводу підвищення батьківського потенціалу, формування навичок системного підходу до виховання дитини /а.с. 15/.

Як вбачається з листа головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 13» ОСОБА_16 № 286 від 27.03.2018 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на теперішній час на території обслуговування їх поліклініки не мешкає. За період спостереження у даному закладі, скарг з боку дільничної служби на дану сім'ю не було /а.с. 16/.

Як вбачається з листа головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 7» ОСОБА_17 № 222 від 27.03.2018 року, ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_15 з березня 2018 року. Вперше за медичною допомогою дитина звернулася до поліклініки в супроводі представника Служби у справах дітей по Московському району 26.03.2018 року. Дитина була оглянута дільничним педіатром, встановлено: стан дитини задовільний, під очима переорбітальні тіні, на голенях синці /а.с. 17/.

Згідно довідки № 44-С від 26.03.2018 року, виданої ХЗОШ І-ІІІ ступенів № 123 ХМР Х/о, ОСОБА_4 дійсно навчається у вищевказаній школі у 3-Б класі /а.с. 18/.

З листа директора ХЗОШ І-ІІІ ступенів № 123 ХМР Х/о ОСОБА_18 № 1003 від 21.12.2017 року вбачається, що до школи звернувся ОСОБА_8, який проживає у помешканні, що винаймає за адресою: АДРЕСА_8 - брат ОСОБА_4, учня 3-Б класу школи. ОСОБА_8 повідомляє, що мати ОСОБА_12 - ОСОБА_2, яка мешкає з сином за адресою: АДРЕСА_9 не турбується про сина, вживає спиртні напої. Батько дитини ОСОБА_13 з родиною не мешкає, з дитиною не спілкується. Дитина ходить до школи чиста, має шкільну та спортивну форму, змінне взуття, забезпечена шкільним приладдям, домашні завдання виконує, навчається на достатньому та високому рівнях. ОСОБА_12 не скаржиться на те, що його ображають батьки, тільки повідомляє, що мама пізно приходить додому, бо працює. Мати дитини, хоч і не систематично, батьківські збори відвідує, цікавиться навчанням дитини, спілкується з класним керівником, відвідує шкільні виховні заходи /а.с. 19/.

З листа директора ХЗОШ І-ІІІ ступенів № 123 ХМР Х/о ОСОБА_18 № 282 від 28.03.2018 року вбачається, що мати дитини ОСОБА_2 , хоч і систематично, але батьківські збори відвідує, цікавиться навчанням дитини, спілкується з класним керівником, відвідує шкільні виховні заходи. Зі слів класного керівника ОСОБА_19, останнє відвідування матір'ю школи відбулося 21.03.2018 року, вона цікавилася питаннями навчання дитини, запланованими виховними заходами на час канікул, спілкування класного керівника з матір'ю за телефоном відбулось 23.03.2018 року /а.с. 20-21/.

Згідно характеристики з ХЗОШ І-ІІІ ступенів № 123 ХМР Х/о, виданої на ОСОБА_4, останній навчається у школі з 1-го класу. Хлопець має хороший розумовий розвиток, зарекомендував себе, як старанний і працелюбний учень. Школу відвідує регулярно, має шкільну та спортивну форми, змінне взуття. На уроках уважний і активний, систематично виконує домашні завдання, навчається на достатньому та високому рівнях. ОСОБА_12 проживає разом з матір'ю, ОСОБА_2. Мати приділяє увагу співпраці зі школою щодо навчання та виховання дитини. Останній раз відвідувала школу 20.03.2018 року. Під час канікул мати організовує дозвілля сина /а.с. 22/.

Згідно Акту обстеження умов проживання від 30.03.2018 року, умови проживання малолітнього ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_10 - задовільні. В кімнаті є шафа для одягу з необхідними речами, стіл для навчання, спальне місце дитини - розкладушка /а.с. 23/.

ОСОБА_4 на адресу начальника Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей ХМР ОСОБА_14 21.12.2017 року надавались пояснення, згідно яких останній проживає за адресою: АДРЕСА_14 разом зі своєю мамою, ОСОБА_2 За погану поведінку мати на нього сильно кричить, нецензурно виражається, іноді б'є. Мати іноді вживає алкогольні напої, у зв'язку з цим у них з матір'ю виникають сварки. Зазначив. Що матір він любить та не хоче, щоб його забирали у неї /а.с. 26/.

ОСОБА_4 на адресу начальника Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей ХМР ОСОБА_14 26.03.2018 року надавались пояснення, згідно яких останній проживає за адресою: АДРЕСА_16 разом зі своїм братом ОСОБА_8 з 25.03.2018 року, так як його мати ОСОБА_2 останнім часом почала зловживати спиртними напоями та почала здійснювати у його відношенні фізичне насильство. Зазначив, що не бажає повертатися до матері, та не заперечував проти позбавлення її батьківських прав /а.с. 27/.

ОСОБА_8 на адресу начальника Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей ХМР ОСОБА_14 26.03.2018 року надавались пояснення, згідно яких приблизно о 19-00 год. 25.03.2018 року йому подзвонив співробітник поліції та повідомив, що його брат ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходиться у сусідів у зв'язку з тим, що його мати ОСОБА_2 знаходиться в стані сильного алкогольного сп'яніння та здійснює на дитину фізичне насильство. Він приїхав та забрав брата до себе. Зазначив, що ні він, ні його сестра ОСОБА_6 не мають наміру брати опіку над неповнолітнім братом /а.с. 28/.

ОСОБА_2 на адресу начальника Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей ХМР ОСОБА_14 21.12.2017 року надавались пояснення, згідно яких вона займається вихованням та утриманням свого малолітнього сина ОСОБА_4 Повідомила, що іноді б'є та кричить на нього за погану поведінку, іноді вживає спиртні напої. У дитини є всі необхідні речі, продукти харчування/ а.с. 29/.

ОСОБА_2 на адресу начальника Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей ХМР ОСОБА_14 30.03.2018 року надавались пояснення, згідно яких 25.03.2018 року вона знаходилась в стані алкогольного сп'яніння та попросила сина щось зробити по господарству, проте той відмовився та вона почала кричати, після чого пішов скаржитися сусідам, які й викликали поліцію. Син залишився у сусідів, потім приїхав її син ОСОБА_20 та забрав до себе ОСОБА_4 /а.с. 30/.

ОСОБА_21 на адресу начальника Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей ХМР ОСОБА_14 21.12.2017 року надавались пояснення, згідно яких, остання проживає за адресою: АДРЕСА_14 та є сусідкою в комунальній квартирі ОСОБА_2 остання проживає разом з сином ОСОБА_12 з червня 2017 року. ОСОБА_2 систематично зловживає спиртними напоями, на роботу не ходить, має заборгованість серед сусідів будинку. Наталія неодноразово кричить на сина нецензурною лайкою /а.с. 31/.

ОСОБА_7 на адресу начальника Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей ХМР ОСОБА_14 26.03.2018 року надавались пояснення, згідно яких, останній проживає за адресою: АДРЕСА_17. В одній з кімнат квартири проживає ОСОБА_2, яка має на вихованні сина ОСОБА_12. Мати зловживає спиртними напоями та зі слів дитини б'є його. Останній час вона перестала йому готувати їжу, так як стала сильно випивати. На зауваження не реагує /а.с. 32/.

Згідно висновків Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 21.12.2017 року, ознаки небезпеки відсутні (необхідність проведення комплексної оцінки потреб дитини та її сім'ї) /а.с. 25-38/.

Згідно висновків Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 26.03.2018 року, висновок щодо рівня безпеки дитини - небезпечно (необхідність вжиття негайних дій у межах сім'ї, у тому числі проведення комплексної оцінки потреб дитини та її сім'ї) /а.с. 39-42/.

Відповідно до висновків Протоколу № 16 засідання робочої комісії з питань координації дій щодо попередження насильства в сім'ї від 22.12.2017 року: визнано факт скоєння фізичного та психологічного насильства над малолітнім ОСОБА_4, з боку матері дитини ОСОБА_2 встановленим /а.с. 43/.

Відповідно до висновків Протоколу № 8 засідання робочої комісії з питань координації дій щодо попередження насильства в сім'ї від 27.03.2018 року: рекомендовано сектору ювенальної превенції Московського ВП ГУНП в Харківській області розглянути питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП /а.с. 44-45/.

Рішенням міського голови ВК ХМР ОСОБА_22 № 223 від 11.04.2018 року, відібрано малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_2, доручено Службі у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей ХМР вжити заходів щодо: тимчасового влаштування малолітнього ОСОБА_4 до закладу для дітей відповідно до віку та стану здоров'я /а.с. 46/.

Згідно листа Директора КЗ соціального захисту для дітей «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей м. Харкова» ОСОБА_23 № 353 від 30.05.2018 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, був влаштований до Центру 15.05.2018 року. З 22.05.2018 року дитина перебуває у КЗ «ХМКБ № 24». За час перебування дитини у Центрі його мати ОСОБА_2 не відвідувала дитину жодного разу /а.с. 66/.

Відповідно до листа начальника СЮП Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_24 № 17999/119-67/05 від 07.05.2018 року, ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності, а саме 27.12.2017 року - за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП (вчинення насильства у сім'ї), 22.04.2018 року - за ст. 156 ч. 1 КУпАП (роздрібна або оптова торгівля алкогольних напоїв без акц. марок) /а.с. 71/.

Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи № 01-06561-2018 від 18.05.2018 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_18 з 18.05.2018 року по теперішній час /а.с. 72/.

Відповідно до висновків Витягу з Протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини ВК ХМР від 03.04.2018 року, ухвалено: просити ВК ХМР прийняти рішення про негайне відібрання малолітнього ОСОБА_4 у матері ОСОБА_2; рекомендувати підготувати позовну заяву про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_4 /а.с. 80-81/.

Згідно Акту обстеження умов проживання від 20.11.2018 року за адресою: АДРЕСА_11, для виховання та розвитку дитини в даному приміщенні умови повинні бути покращені/а.с. 119/.

Листом начальника Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей ВК ХМР № 09-26/1660/18 від 21.11.2018 року, Службу у справах дітей по Московському району м. Харкова було повідомлено, що ОСОБА_2 на сьогодні проживає за адресою: АДРЕСА_18. Під час відвідування ОСОБА_2 за адресою її проживання, спеціалістам Служби та Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Немишлянського району вдалося поспілкуватися із сусідами. Так було встановлено, що ОСОБА_2 проживає разом із чоловіком ОСОБА_25 із червня 2018 року. Зі слів сусідів стало відомо, що дана родина характеризується незадовільно, оскільки їх часто бачать в нетверезому стані, з сусідами вони не контактують. В кімнаті не прибрано, на столі безлад, розкидана їжа. Постільна білизна брудна, в кімнаті багато тарганів, скрізь розкидані речі /а.с. 122/.

Згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, 22.05.2018 року між ОСОБА_26 та ОСОБА_2 укладено шлюб, про що зроблено актовий запис за № 485 /а.с. 126/.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Дослідивши докази по справі, судом встановлено, що позивачем не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків без поважних причин, не встановлено винної поведінки останньої щодо ухилення від виховання дитини і свідомого нехтування відповідачем своїми обов'язками, а тому на разі відсутні підстави для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4

Матеріали справи не містять явно негативних характеристик, доказів винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов'язків по вихованню сина.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов'язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Конвенції. Щоб втручання було визнано «необхідним у демократичному суспільстві», воно повинно бути обґрунтовано «гострою соціальною необхідністю». Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи.

Отже, позбавлення батьківських прав є втручанням у приватне і сімейне життя. Таке втручання в даному випадку не є виправданим і пропорційним. Поведінка матері відносно своєї дитини свідчить про її спроможність та волевиявлення виконувати свої природні батьківські обов'язки.

У цій справі відсутні виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить Конвенції про права дитини, і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав не відповідає цілям, зазначеним у пункті 2 статті 8 Конвенції.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради /м.Харків, вул. Сумська,78/, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 /АДРЕСА_12/ про позбавлення батьківських прав, закріплення житла відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покласти на орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей по Немишлянському району департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради як орган опіки та піклування за місцем реєстрації та проживання відповідача контроль за виконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків із виховання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01.02.2019 року.

Суддя - Т.М.Довготько