УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя під головуванням судді Іванченко А.М., за участю секретаря судового засідання Солонській Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі клопотання Акціонерного товариства «Лебединського ГЗК» про визнання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгівельно-промисловій палаті Російської Федерації про стягнення боргу та договірної неустойки за договором постачання з Публічного акціонерного товариства (ПрАТ) «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та надання дозволу на примусове виконання рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ВАТ «Лебединський ГЗК» звернулось до суду з клопотанням про визнання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгівельно-промисловій палаті Російської Федерації про стягнення боргу та договірної неустойки за договором постачання з Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі ПАТ «ММК імені Ілліча») та надання дозволу на примусове виконання рішення. В обґрунтування клопотання ВАТ «Лебединський ГЗК» зазначило, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгівельно-промисловій палаті Російської Федерації від 17.03.2014 року з ПАТ «ММК імені Ілліча» на користь ВАТ «Лебединський ГЗК» стягнуто 36765,49 доларів США договірної пені та 618,87 доларів США відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору. Вказане рішення набрало законної сили 17.03.2014 року, але до теперішнього часу боржником в добровільному порядку не виконано. На підставі викладеного, просив визнати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгівельно-промисловій палаті Російської Федерації від 17.03.2014 року про стягнення з ПАТ «ММК імені Ілліча» на користь ВАТ «Лебединський ГЗК» стягнуто 36765,49 доларів США договірної пені та 618,87 доларів США відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору та надати дозвіл на примусове виконання рішення.

06 липня 2017 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області постановлено ухвалу про залишення клопотання без розгляду та про його повернення.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11 жовтня 2017 року ухвала суду від 06.07.2017 року залишена без змін.

Постановою Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 жовтня 2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області.

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 травня 2019 року справу за клопотанням АТ "Лебединський гірничо-збагачувальний комбінат" про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації було передано до Київського апеляційного суду для розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.06.2019 року справу за клопотанням Акціонерного товариства "Лебединський гірничо-збагачувальний комбінат", заінтересована особа Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації повернуто до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області для продовження розгляду.

Справа надійшла до суду 09.07.2019 року.

Представник ПрАТ «ММК імені Ілліча» в судовому засіданні заперечував та вказав, що на час укладення між ПрАТ «ММК ім. Ілліча» та АТ «Лебединський ГЗК» договору № 111823/4022 від 13.10.2011 року у публічному порядку України не існувало перешкод для його належного виконання. Але, починаючи з лютого березня 2014 року сталася низка подій, яка під впливом зовнішніх факторів, кардинально змінила публічний порядок в Україні. На сьогоднішній день публічний порядок в Україні ґрунтується на протидії всіма доступними методами агресії з боку Росії. Задоволення заяви юридичної особи країни окупанта буде суперечити публічному порядку України і спрятиме додатковому фінансуванню країни окупанта (країни - агресора). На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Суд, дослідивши матеріали клопотання вважає, що воно підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Міжнародно-правовою основою визнання та виконання іноземних арбітражних рішень в Україні є Нью-Йоркська конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року (далі - Нью-Йоркська конвенція 1958 року), Конвенція про правову допомогу 1993 року та Київська Угода 1992 року. При цьому норми Нью-Йоркської конвенції 1958 року є спеціальними, оскільки на відміну від Конвенції про правову допомогу 1993 року, яка регулює порядок визнання і виконання рішень установ юстиції по цивільних і сімейних справах (стаття 51), та Київської угоди 1992 року, яка визначає порядок визнання і виконання рішень компетентних судів, що набули законної сили (стаття 7), предметна сфера застосування Нью-Йоркської конвенції 1958 року поширюється на визнання і виконання саме арбітражних рішень, винесених на території держави іншої, ніж та держава, в якій подається клопотання про визнання і виконання таких рішень у спорах, сторонами в яких можуть бути як фізичні, так і юридичні особи (стаття I).

Нью-Йоркська конвенція 1958 року є чинною як для України (держави визнання та виконання арбітражного рішення), так і для Російської Федерації (держави, арбітраж на території якої ухвалив рішення).

Нью-Йоркська конвенція 1958 року зобов`язує державу, що її підписала, визнавати іноземні арбітражні рішення обов`язковими та виконувати їх. До визнання та виконання іноземних арбітражних рішень не повинні застосовуватися істотно більш обтяжливі умови, ніж ті, які існують для визнання і виконання «внутрішніх» рішень (стаття III).

У Нью-Йоркській Конвенції 1958 року встановлені однакові для всіх держав-учасниць вичерпні, такі, що не підлягають розширеному тлумаченню, переліки: по-перше, документів, які сторона має надати органу «компетентної влади» у разі звернення з клопотанням про визнання і примусове виконання арбітражного рішення, і, по-друге, підстав, з яких компетентний суд може відмовити у визнанні і виконанні арбітражного рішення.

Рішенням єдиного акціонера від 02.12.2016 року було змінено найменування ТОВ «Лебединський гірничо-збагачувальний комбінат» на АТ «Лебединський гірничо-збагачувальний комбінат» у зв`язку із приведенням статуту та найменування відповідно до ст. 3 Федерального закону від 05.05.2014 року № 99-ФЗ «Про внесення змін до глави 4 частини 1 Цивільного кодексу РФ та про визнання окремих положень законодавчих актів РФ такими, що втратили силу», відповідно до п.п.1 п.1 ст. 48 ФЗ від 26.12.1995 року № 208-ФЗ «Про акціонерні товариства» та п.п.1 п.12.3 ст.12 Статуту товариства. (далі АТ «Лебединський ГОК»).

13 жовтня 2011 року між АТ «Лебединський гірничо-збагачувальний комбінат» та ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» укладено договір поставки № 111823/4022, за умовами якого АТ «Лебединський гірничо-збагачувальний комбінат» зобов`язалося поставити, а ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» прийняти та оплатити гарячобрикетоване залізо (брикети залізної руди) у кількості, за ціною та на умовах поставки, узгоджених у даному договорі і в щомісячних додатках до нього.

Пунктом 11.1. цього договору сторони погодили, що усі суперечки, розбіжності або вимоги, що виникають з даного договору (угоди) або у зв`язку з ним, у тому числі і ті, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації відповідно до його Регламенту. Рішення суду є обов`язковим для обох сторін.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 17 березня 2014 року стягнуто з ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на користь АТ «Лебединський гірничо-збагачувальний комбінат» пеню у розмірі 36 765,49 доларів США та судові витрати - 618,87 доларів США.

Згідно ч.4 ст.15 ЦПК України суди розглядають справи про видачу виконавчих листів про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу.

Згідно ст.390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в України, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ч.1 ст.58 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України затвердженого Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 17.4.2007 року у разі, якщо боржник знаходиться в Україні, рішення МКАС за письмовим клопотанням заявника приводиться до виконання згідно з Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж» і цивільним процесуальним законодавством України шляхом звернення до компетентного державного суду за місцем знаходження боржника.

Відповідно до ст.391 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох років з дня набрання ним законної сили.

Згідно із довідкою Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 26 лютого 2016 року № 1800-73/683 зазначене рішення є остаточним та обов`язковим до виконання з дати його ухвалення - 17 березня 2014 року (а.с. 108, а.с. 109, том 1).

16.03.2017 року АТ «Лебединський гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області із клопотанням про визнання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 17 березня 2014 року.

Відповідно до ст.396 ЦПК України та ч.1 ст.36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» у клопотанні про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду може бути відмовлено лише на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте, якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або склад третейського суду або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або якщо суд визнає, що - об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Згідно Статуту Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат іменем Ілліча» тип товариства було змінено на Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», яке, в свою чергу, є правонаступником у повному обсязі майна, прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

За змістом ст.236 Арбітражного процесуального кодексу Російської Федерації, видача виконавчого листа на рішення третейського суду за чинним законодавством Російської Федерації передбачена щодо контрагентів, які знаходяться на її території або, що мають майно на території Російської Федерації. Оскільки ПрАТ «ММК ім. Ілліча» не відповідає жодному з вищевказаних критеріїв, виконавчий лист не може бути виданий на території Російської Федерації.

Вивчивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні заявленого клопотання, оскільки ст.36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» містить вичерпний перелік підстав для такої відмови.

Враховуючи вищевикладене, Рішення МКАС при ТПП РФ від 17.03.2014 року у справі №73/2013 за позовом ВАТ «Лебединський ГЗК» до ПАТ «ММК ім. Ілліча» є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України, тому суд вважає за можливе задовольнити клопотання стягувача та надати дозвіл на примусове виконання цього рішення.

Частиною 8 ст.395 ЦПК України передбачено, що якщо в рішенні іноземного суду стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національному банку України на день постановлення ухвали.

Станом на день розгляду справи, тобто 05.12.2019 курс Національного банку України гривні до долару США, дорівнює 23,9302 грн. за 1 долар США.

Таким чином, 36765,49 доларів США, на день розгляду справи, за офіційним курсом Національного банку України становлять 879805,53 грн., а 618,87 доларів США становить 14809,68 грн.

Керуючись ст.36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», ст.81 Закону України «Про виконавче провадження», ст.15, 390-392, 395, 396, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання Акціонерного товариства «Лебединський гірничо- збагачувальний комбінат» про визнання на території України рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації та забезпечення цього рішення шляхом видання виконавчого листа, задовольнити.

Визнати в Україні та надати дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій палаті Російської Федерації від 17.03.2014 року по справі №73/2013 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на користь Акціонерного товариства «Лебединський гірничо-збагачувальний комбінат» договірної пені у розмірі 36765,49 доларів США та витрат по сплаті арбітражного збору у розмірі 618,87 доларів США.

Видати виконавчий лист по виконанню рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-Промисловій палаті Російської Федерації від 17.03.2014 року по справі №73/2013 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на користь Акціонерного товариства «Лебединський гірничо-збагачувальний комбінат» договірної пені у розмірі 36765,49 доларів США, що становить за офіційним курсом Національного банку України станом на день винесення ухвали суму в розмірі 879805,53 грн. (вісімсот сімдесят дев`ять тисяч вісімсот п`ять гривень п`ятдесят три копійки) та витрат по сплаті арбітражного збору у розмірі 618,87 доларів США, що становить за офіційним курсом Національного банку України станом на день винесення ухвали суму в розмірі 14809,68 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот дев`ять гривень шістдесят вісім копійок).

На ухвалу може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: А. М. Іванченко