РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Чередник В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу 640/13791/19 (2/640/2513/19) за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності на 24/200 частини будинку в порядку спадкування за заповітом та за позовною завою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Харківська міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визначення частки у справі спільної власності, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2019 р. позивач ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Краснікову Л.С., звернулась до суду з позовом до відповідача Харківської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на 24/200 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Житловий будинок по АДРЕСА_1 складався з чотирьох квартир. Власником квартири № 1 був ОСОБА_3 , квартири № 2 - ОСОБА_5 , квартири № 3 - ОСОБА_8 (матір позивача) та ОСОБА_2 (брат позивача), квартири - № 4 ОСОБА_7 та ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 матір позивача, ОСОБА_8 померла. Згідно заповіту, посвідченому у 8-й ХДНК 20.12.2011р. належну їй частку у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_5 вона заповіла дочці. Спадщину остання прийняла, оскільки подала заяву до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Брат позивача, тобто син спадкодавці, спадкодавці, право на обов`язкову частку у спадщини не має, про що повідомив нотаріальну контору, подавши відповідну заяву. Інших спадкоємців у матері не було. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований як єдиний об`єкт - житловий будинок з надвірними будівлями, без наявності квартир в ньому. Сталося так тому, що власники квартири № 1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували своє право власності у вигляді часток від єдиного житлового будинку - по 26/200 кожний.

У мотивувальній частині рішення Київського районного суду м. Харкова від 04.11.2005 р. по справі №2-8574/05/05 були встановлені частки співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 . Зокрема судом встановлено, що ОСОБА_8 і ОСОБА_2 належать 24/100 частки вказаного будинку. Таким чином до складу спадкового майна після смерті матері позивача входять 24/200 частки, на які вона, як спадкоємець за заповітом, претендує.

На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 17.07.2019 р. по справі відкрито загальне позовне провадження та почато підготовче провадження.

06.08.2019 р. до суду подано пояснення третіх осіб - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , де вони зазначили, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ХМР підтримують у повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Усі обставини у позові викладені правильно та відповідають дійсності (а.с.42).

Також 06.08.2019 р. треті особи подали спільну заяву про слухання справи без їх участі (а.с45).

07.08.2019 р. третьою особою ОСОБА_2 подано позовну заяву, яка зареєстрована за № 640/15656/19 до ОСОБА_1 , треті особи Харківська міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визначення частки у справі спільної власності, яка згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду передана судді Чередник В.Є. для розгляду питання про об`єднання.

При цьому ОСОБА_2 посилався на наступне.

Позов він визнає, однак бажає заявити самостійні вимоги щодо предмету спору, яким є житловий будинок по АДРЕСА_1 , який складався з чотирьох квартир. Власником квартири № 1 був ОСОБА_3 , квартири № 2 - ОСОБА_5 , квартири № З - ОСОБА_8 (його матір) та він - ОСОБА_2 , квартири - № 4 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Квартира АДРЕСА_5 належала їм з матір`ю на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого акціонерним концерном «Ера» 13.04.1995 р. №27. Частки кожного визначені не були.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла. Згідно заповіту, належну їй частку у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_5 вона заповіла сестрі ОСОБА_1 . Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено, тому, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований як єдиний об`єкт - житловий будинок з надвірними будівлями, без наявності квартир в ньому. Сталося так тому, що власники квартири № 1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували своє право власності у вигляді часток від єдиного житлового будинку - по 26/200 кожний.

У мотивувальній частині рішення Київського районного суду м. Харкова від 04.11.2005 р. по справі №2-8574/05/05 були встановлені частки співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 . Зокрема судом встановлено, що ОСОБА_8 і ОСОБА_2 належать 24/100 частки вказаного будинку. Оскільки їх з матір`ю частки є рівними, то його доля в спільній сумісній власності складає 24/200.

У якості відповідача за даним позовом ОСОБА_2 залучає свою сестру ОСОБА_1, оскільки вона є правонаступником (спадкоємцем) їх матері ОСОБА_8 - співвласниці спірної квартири.

Ухвалою суду від 07.08.2019 р. позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Харківська міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визначення частки у справі спільної власності, яка зареєстрована за № 640/15656/19 об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності на 24/200 частини будинку в порядку спадкування за заповітом, який зареєстрований за № 640/13791/19, присвоїно їм спільний номер №640/13791/19.

07.08.2019 р. представник відповідача Харківської міської ради подала відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на наступне.

Харківська міська рада заперечує проти задоволення позовної заяви в частині визнання права власності на самочинно побудовані господарські споруди по АДРЕСА_1 , оскільки будь - яких дій власниками будинку АДРЕСА_1 на виділення в натурі часток із майна, що є у спільній частковій власності та приведення правовстановлюючих документів із матеріалами КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» здійснено не було, будинок № 54-6 за вказаною адресою так і продовжую перебувати у спільній частковій власності.

Власниками будинку всупереч містобудівного законодавства самочинно побудовані сараї літ. «Т», літ. «С» та літ. «X», однак жодних дій на приведення будівництва даних об`єктів також не здійснено. Хто збудував вказані об`єкти з матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів не зрозуміло.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Спадкоємець не набуває права власності на нерухоме майно у порядку спадкування, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на таке майно.

Чинним законодавством встановлено, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, іншу будівлю, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

Враховуючи те, що у спадкодавця не виникло права власності на спірне нерухоме майно - самочинно побудовані сараї літ. «Т», літ. «С» та літ. «X», то ,, перехід цього права до спадкоємця в порядку спадкування відповідно до вимог чинного законодавства не можливий.

Доказів про наявність у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об`єкта та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до матеріалів справи не долучено.

Таким чином, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, а є лише власником будівельних матеріалів, обладнання тощо, що були використані в процесі цього будівництва.

Враховуючи викладене, на теперішній час житловий будинок літ. «А- 1» за адресою: АДРЕСА_1 є єдиним майновим комплексом - неподільним об`єктом спільної часткової власності без виділення у натурі, у складі якого є самочинно побудовані господарські споруди - сараї літ. «Т», літ. «С» та літ. «X» та не введеними в експлуатацію у встановленому чинним законодавством порядку.

Визнання права власності на самочинно побудований і не введений в експлуатацію об`єкт нерухомого майна збудований на неналежній забудовнику земельній ділянці, буде суперечити вимогам діючого законодавства (а.с.57-61).

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Краснікова Л.С. 28.08.2019 р. подала відповідь на відзив наступного змісту.

Предметом спору по даній справі є спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, виданим акціонерним концерном «Ера» 13.04.1995 р. №27 їй та братові позивача ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_5 Частки кожного визначені не були, тобто є рівними.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04.11.2005 р. по справі №2-8574/05/05 було встановлено, що квартира №3 складає 24/ 100 частини від усього будинку АДРЕСА_1 . У довідці КП ХМБТІ від 21.03.2005 р. підкреслено: «Дійсна вартість квартири №3 без урахування самовільно прибудованих приміщень ...становить 9061 грн., що в деальній частці складає 24/100 частини будинку». Це означає, що до спадкової маси входить тільки Ѕ частина квартири без побудов та прибудов. На момент ухвалення рішення і надання згаданої довідки КП ХМБТІ самовільних побудов - сараїв літ. Т, С, X не існувало, що підтверджується попереднім Технічним паспортом.

Причиною відмови нотаріуса є те, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований як єдиний об`єкт - житловий будинок з надвірними будівлями, без наявності квартир в ньому. Іншої причини з відповіді 8-ої ХДНК від 11.12.2018р. не вбачається.

Крім того, самовільні побудови - сараї літ. Т, С, X зроблені ОСОБА_7 (квартира №4 ) і ніякого спору по ним не існує. Оскільки вони є самовільними, то їх взагалі не треба враховувати.

Таким чином відзив ХМР не містить підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Правом на подачу заперечень представник Харківської міської ради не скористалась.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 15.10.2019 р. закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явились, представник позивача подала заяву про розгляд справи без неї та її довірителів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Третя особа (позивач за позовом третьої особи): ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Представник Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.

Треті особи у судове засідання не з`явились, справу просили слухати за їх відсутності.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності сторін.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Суд, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 складався з чотирьох квартир. Власником квартири № 1 був ОСОБА_3 , квартири № 2 - ОСОБА_5 , квартири № 3 - ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , квартири - № 4 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що підтверджується Довідкою №1047160 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради (а.с.30).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла, про що 13.11.2017 р. складно відповідний актовий запис №16201 у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с.33).

Згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Восьмої ХДНК Кретовою О.І. та зареєстрованого в реєстрі №3-1960, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що мешкає в АДРЕСА_10 , на випадок її смерті зробила таке розпорядження: належну їй на праві власності частку у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_5 , вона заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.34, 35).

ОСОБА_1 спадщину прийняла, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори у встановлений законом строк.

ОСОБА_2 права на обов`язкову частку у спадщині не має, про що повідомив нотаріальну контору, подавши відповідну заяву.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 було відмовлено, згідно відповіді Восьмої ХДНК від 11.12.2018 р. , причиною відмови було те, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований як єдиний об`єкт - житловий будинок з надвірними будівлями, без наявності квартир в ньому.

Згідно листа КП ХМБТІ від 21.03.2005 р., дійсна вартість квартири №3 без урахування самовільно прибудованих приміщень №ІІІ; №3-1; №3-2; №3-3 становить 9061 грн., що в ідеальній частці складає 24/100 частин будинку (а.с.31).

Згідно рішення Київського районного суду м.Харкова від 04.11.2005 р. по справі №2-8574/05/05, судом було встановлено, що чотирьохквартирний жилий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 257,1 кв.м . жилою площею 136,1 кв.м. належить на праві загальної долевої власності позивачам по справі: 24/100 частин будинку належить ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , 24/100 частин - ОСОБА_8 і ОСОБА_2 , 26/100 частин - ОСОБА_5 , 52/200 частин - ОСОБА_3 (а.с.32).

Частиною 4 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, у суду відсутні сумніви, що 24/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 належали ОСОБА_8 і ОСОБА_2 , та після смерті ОСОБА_8 до складу спадкового майна входять 24/200 частки житлового будинку.

Згідно ст..1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч.1,3 ст.1223 ЦК України).

Частиною 1 ст.1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ст..1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.1,5 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки вона має право на спадкування, не відмовилась від прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено.

Суд вважає, що таке набуття права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, направлено на захист охоронюваних законом прав та інтересів спадкоємця, у якого на даний час існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Як зазначалось судом, відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Заперечення представника Харківської міської ради судом до уваги не приймаються, оскільки самовільні побудови до складу спадщини не входили, вимоги про визнання права власності на них позивачем заявлені не були і у межах даного спору суд не розглядає будь-яких суперечок з приводу самовільних побудов.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Квартира АДРЕСА_5 належала ОСОБА_2 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого акціонерним концерном «Ера» 13.04.1995 р. №27. Частки кожного визначені не були (а.с.53).

Згідно рішення Київського районного суду м.Харкова від 04.11.2005 р. по справі №2-8574/05/05, судом було встановлено, що чотирьохквартирний жилий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 257,1 кв.м . жилою площею 136,1 кв.м. належить на праві загальної долевої власності позивачам по справі: 24/100 частин будинку належить ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , 24/100 частин - ОСОБА_8 і ОСОБА_2 , 26/100 частин - ОСОБА_5 , 52/200 частин - ОСОБА_3 (а.с.32).

Згідно ст..355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст.356 ЦК України).

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч.1 ст.357 ЦК України).

Оскільки частки ОСОБА_2 та ОСОБА_8 є рівними, то доля ОСОБА_2 в спільній сумісній власності складає 24/200, у зв`язку з чим заявлені ним позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.

Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 5ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що пред`явлені позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 259, 263, 264, 265, 273, 352 ЦПК України, ст.. 355-357, 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1226, 1233, 1235, 1268, 1269 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_12 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 19.11.1998 р.) право власності на 24/200 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визначити частку ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 24.05.2002 р.) у спільній сумісній власності, а саме: визначити, що згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого акціонерним концерном «Ера» 13.04.1995 р. №27 ОСОБА_2 належить 24/200 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018.

Позивач (відповідач за позовом третьої особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_12 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 19.11.1998 р..

Відповідач : Харківська міська рада, місцезнаходження: м.Харків, майдан Конституції, буд.7, .

Третя особа (позивач за позовом третьої особи): ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_13 ;

Треті особи:

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_13 ;

ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_13 ;

ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_13 ;

ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_13 ;

ОСОБА_7 , місце проживання: АДРЕСА_13 .

Повне судове рішення складено 16.12.2019 р.

Суддя Чередник В.Є.