Дата документу 16.12.2019
Справа № 501/2924/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області) про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому просив визначити з ним місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та припинити стягнення з нього аліментів на її утримання які стягуються на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 січня 2017 року у справі №501/2532/16-ц. При цьому, позивач посилався на те, що донька проживає разом з ним з 10 вересня 2018 року, коли щодо неї був вчинений факт насильства з боку відповідачки, а також на бажання доньки проживати з ним.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не прибули, по час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надав заяву, в якій просив закінчити розгляд справи за його відсутністю, позов просив задовольнити (т.2 а.с.165).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Надала суду відзив, в якому просила в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області в судове засідання також не з`явився, надав висновок про доцільність визначити місце проживання дитини з батьком, надав суду заяву по закінчення розгляду справи за відсутності представника третьої особи, не заперечували проти задоволення позову ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено та судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , приходиться донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т.1 а.с.14).

22 лютого 2017 року рішенням Іллічівського міського суду Одеської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (т.1 а.с.15),

Після припинення шлюбних відносин донька залишилась проживати з матір`ю.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 05 січня 2017 року у справі 501/2532/16-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.11.201 р. і до досягнення дитиною повноліття 16.0.2029 р. (т.1 а.с.16).

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 05 грудня 2018 року у справі №501/2987/18 ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн. (т.2 а.с.46).

Згідно вказаної постанови, 10 вересня 2018 року о 14-00 годині ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , скоїла домашнє насилля відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, спільно із батьком дитини ОСОБА_1 , виражались в бік один одного нецензурною лайкою, намагались бити один одного, штовхались у присутності дитини, чим спричинили малолітній ОСОБА_3 дії психологічного характеру, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 на час звернення до суду з позовом і в подальшому підтверджується висновками оцінки потреб сім`ї, характеристиками школи, актами обстеження умов життя і виховання тощо.

Відповідно до висновку Чорноморської міської ради Одеської області, як органу опіки та піклування від 29.11.2018 року доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 (т.1 а.с.92-95).

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно зі ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.

Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.

Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст.12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов`язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з цими обставинами загострились взаємовідносин між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дала можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання дитини, що стало підставою для подачі позову до суду.

Враховуючи, що на даний час дитина проживає разом з позивачем, має особисту прихильність до батька, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, а тому суд вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітньої дитини з батьком.

Оскільки, виходячи з положень ст.181 СК України, аліменти стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про припинення стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , що стягуються на користь відповідачки ОСОБА_2 на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 січня 2017 року у справі №501/2532/16-ц.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області) про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів, - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Припинити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стягуються на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 січня 2017 року у справі № 501/2532/16-ц.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя