Ухвала

25 січня 2019 року

м. Київ

справа № 366/3969/17

провадження № 61-48904ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 61 828,03 грн та судових витрат в розмірі 1600,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 21 січня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н. За умовами кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в сумі 300,00 грн у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно з графіком погашення кредиту, що передбачено договором відповідач зобов'язаний повернути наданий йому кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі і в строки, передбачені договором і графіком, проте, відповідач свої зобов'язання не виконав. Станом на 31 жовтня 2017 року заборгованість склала 61 828,03 грн, з яких: 3 582,57 грн - тіло кредиту; 51 704,89 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3 120,19 грн - заборгованість за пенею та комісією.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 14 червня 2018 року позов банку задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 702,76 грн, яка складається з наступного: 3 582,57 грн - заборгованість за кредитом; 3 120,19 грн - заборгованість за пенею та комісією. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 173,46 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року рішення Іванківського районного суду Київської області від 14 червня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення з підстав пропуску заявником строку позовної давності, який суд апеляційної інстанції обрахував з дати несплати відповідачем чергового платежу.

18 грудня 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Також у касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Клопотання мотивовано тим, що заявник отримав копію оскаржуваної постанови апеляційного суду лише 20 листопада 2018 року. На підтвердження вказаного надано відповідні докази, а саме: копію конверта апеляційного суду.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини, а саме: отримання копії постанови апеляційного суду лише 20 листопада 2018 року, свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

Крім того, касаційна скарга містить посилання заявника на те, що у цій малозначній справі наявні підстави, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За правилом пункту 1 частини другої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості у розмірі 61 828,03 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що зазначена справа має для нього виняткове значення, оскільки невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором перешкоджає його стабільній роботі та обмежує його майнові інтереси, є безпідставними, оскільки заявником не наведено логічного обґрунтування таким твердженням, а саме, яким чином заборгованість за кредитним договором від 21 січня 2013 року у розмірі 61 828,03 грн перешкоджає стабільній роботі позивача, який за інформацією Національного банку України станом на 2019 рік є одним з найуспішніших банків України.

Разом з тим, посилання заявника у касаційній скарзі на те, що апеляційним судом не взято до уваги постанову Верховного Суду України від 19 березня 2018 року по справі № 6-14цс14 та постанову Верховного Суду від 01 березня 2018 року по справі № 591/8058/15-ц в яких суди касаційної інстанції висловили позицію щодо початку обрахунку строку позовної давності з останнього дня строку дії кредитного договору який відповідає строку дії платіжної картки, чим порушено формування єдиної правозастосовчої практики, є істотними та підлягають перевірці за матеріалами справи, оскільки свідчать про те, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики у питанні застосування позовної даності.

Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що наявні підстави, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,.

Витребувати з Іванківського районного суду Київської області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 366/3969/17.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз'яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак