ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року

м.Суми

Справа №591/29/18

Номер провадження 22-ц/816/42/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собина О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «ПроКредит Банк»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 вересня 2018 року в складі судді Кривцової Г. В., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 28 вересня 2018 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (Акціонерного товариства «ПроКредит Банк») до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ПАТ «ПроКредитБанк» звернулось до місцевого суду з позовом і свої вимоги мотивував тим, що 20 жовтня 2011 року між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено рамкову угоду №FW1201.273. За умовами рамкової угоди сума кредитування становила 1 600 000,00 грн, строком на 120 місяців та максимальний розмір процентів 40%.

У рамках вказаної угоди між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання траншу № 1201.42102/FW1201.273 від 21.10.2011 року відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 25 000,00 USD на строк 36 місяців зі сплатою 13.5%. В забезпечення виконання умов вказаного договору між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №229498-ДП1 від 21.10.2011 року.

Також між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання траншу № 1201.42114/FW1201.273 від 31.10.2011 року відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 13 500,00 USD на строк 36 місяців зі сплатою 13,5%. В забезпечення виконання умов вказаного договору між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №229498-ДП1 від 31.10.2011 року.

Крім того, між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 1201.42073/FW1201.4207373 від 05.09.2011 року відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 37500,00 USD на строк 36 місяців зі сплатою 14%. В забезпечення виконання умов вказаного договору між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №225375-ДП1 від 05.09.2011 року.

В той же час, відповідач ОСОБА_1 умов укладених кредитних договорів не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість і рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 липня 2013 року з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 було стягнуто заборгованість за вищевказаними кредитними договорами в загальній сумі 294581,62 грн.

Тому , позивач просив стягнути з відповідачів суму процентів за неправомірне використання кредитного капіталу за період з 11.07.2014 року по 11.12.2017 року, а також пеню за останні півроку неправомірного використання кредитних коштів, а саме з 11.06.2017 року по 11.12.2017 року.

Уточнивши свої позовні вимоги , позивач просив місцевий суд стягнути на його користь:

1) з відповідача ОСОБА_1 кредитну заборгованість у загальному розмірі 732420,15 грн., яка складається з заборгованості:

- за договором № 1201.42102 від 21 жовтня 2011 року, який є невід'ємною частиною рамкової угоди FW1201.273 від 20 жовтня 2011 року у розмірі 303854,27 грн., а саме: тіло кредиту - 228297,26 грн., проценти за неправомірне користування кредитом, нараховані за період з 11 липня 2017 року по 11 грудня 2017 року - 93820,79 грн., пеня, нарахована за період з 11 червня 2017 року по 11 грудня 2017 року - 210011,48 грн.;

- за договором № 1201.42114 від 31 жовтня 2011 року, який є невід'ємною частиною рамкової угоди FW1201.273 від 20 жовтня 2011 року у розмірі 85433,23 грн., а саме: тіло кредиту - 64189,23 грн., проценти за неправомірне користування кредитом, нараховані за період з 11 липня 2017 року по 11 грудня 2017 року - 26379,14 грн., пеня, нарахована за період з 11 червня 2017 року по 11 грудня 2017 року - 59054,09 грн.;

- за договором про надання траншу № 1201.42073 від 05 вересня 2011 року у розмірі 343132,65 грн., а саме: тіло кредиту - 261168,63 грн., проценти за неправомірне користування кредитом, нараховані за період з 11 липня 2017 року по 11 грудня 2017 року - 102857,51 грн., пеня, нарахована за період з 11 червня 2017 року по 11 грудня 2017 року - 240275,14 грн.;

2) з поручителя ОСОБА_2, як солідарного з ОСОБА_1 боржника, кредитну заборгованість у загальному розмірі 343132,65 грн. за договором про надання траншу № 1201.42073 від 05 вересня 2011 року у розмірі 343132,65 грн., а саме: тіло кредиту - 261168,63 грн., проценти за неправомірне користування кредитом - 102857,51 грн., пеня - 240275,14 грн.;

3) з поручителя ОСОБА_3, як солідарного з ОСОБА_1 боржника, кредитну заборгованість у загальному розмірі 389287,50 грн., яка складається з заборгованості:

- за договором № 1201.42102 від 21 жовтня 2011 року, який є невід'ємною частиною рамкової угоди FW1201.273 від 20 жовтня 2011 року у розмірі 303854,27 грн., а саме: тіло кредиту - 228297,26 грн., проценти за неправомірне користування кредитом - 93820,79 грн., пеня - 210011,48 грн.;

- за договором № 1201.42114 від 31 жовтня 2011 року, який є невід'ємною частиною рамкової угоди FW1201.273 від 20 жовтня 2011 року у розмірі 85433,23 грн., а саме: тіло кредиту - 64189,23 грн., проценти за неправомірне користування кредитом - 26379,14 грн., пеня - 59054,09 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 вересня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 3 % річних від простроченої суми боргу за кредитним договором від 06 вересня 2011 року № 1201.42073 в сумі 21536 грн.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 3 % річних від простроченої суми боргу за кредитним договором від 21 жовтня 2011 року № 1201.42102 в сумі 17373 грн.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» 3 % річних від простроченої суми боргу за кредитним договором від 31 жовтня 2011 року № 1201.42114 в сумі 6084 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» в дольовому порядку в рівних частках судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у сумі 660 грн, тобто, по 220 грн з кожного.

Вказане рішення суду позивач ПАТ «ПроКредит Банк» та відповідач ОСОБА_1 оскаржили в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги відповідач вказує на ту обставину, що стягнувши на користь банка 3% річних від простроченої суми відповідно до ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач не заявляв вказаних вимог.

У свою чергу, ПАТ «ПроКредит Банк» в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи та неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

При цьому, позивач вважає, що оскільки позичальник не здійснив погашення кредитних коштів, тому звернення банку у 2013 році з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалення Зарічним районним судом м. Суми рішення від 10 липня 2013 року про задоволення позовних вимог не може бути підставою для припинення нарахування процентів за неправомірне користування кредитом та пені відповідно до умов кредитного договору. При цьому, кредитним договором передбачено сплату процентів до дня повернення кредиту за фактичну кількість календарних днів користування коштами, а в разі порушення строків погашення кредиту - нарахування комісії та пені. Ураховуючи ту обставну, що вищевказане рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 липня 2013 року на даний час не виконане, тому позивач вважає, що має право на стягнення процентів за неправомірне користування кредитними коштами та суми пені до повного погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того, банк послався і на те, що місцевий суд не взяв до уваги умови кредитного договору, якими передбачена позовна давність у строк п'ять років. До того ж, ПАТ «ПроКредит Банк» не погоджується з висновком суду про нарахування 3 % річних на визначену судом суму заборгованості відповідно до положень ст. 625 ЦК України. При цьому, позивач вказує, що позичальник отримав кредит в іноземній валюті - доларах США, тому виконання зобов'язань за договором повинно відбуватися у валюті кредитування.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача - частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частково задовольняючи позов , суд першої інстанції виходив з того, що зверненням Банку у 2013 році з позовом про дострокове стягнення кредитних коштів останнім фактично змінено порядок, умови і строк дії кредитного договору, а рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 липня 2013 року про стягнення кредитної заборгованості засвідчено такі зміни. Зокрема, як вказав суд, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося пред'явленням до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Ураховуючи викладене, суд вважав, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому, місцевий суд відмовив в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту (капіталом), процентами за користування кредитом і пені та, застосувавши положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, стягнув з відповідачів 3 % річних від простроченої суми боргу, яка визначена рішенням суду від 10 липня 2013 року, за період з 01 серпня 2013 року (дата набрання судовим рішенням законної сили) по 25 вересня 2018 року (дата ухвалення оскарженого рішення суду).

Колегія суддів не може в повному обсязі погодитись з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 05 вересня 2011 року між позивачем та ОСОБА_1, як фізичною особою - підприємцем, було укладено договір про надання кредиту за № 1201.42073, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 37500,00 USD шляхом продажу кредитних коштів на МВРУ та зарахування їх гривневого еквівалента на рахунок позичальника за № НОМЕР_1 на строк 36 місяців зі сплатою 14% (т. 1 а.с. 25 - 29).

Пунктом 2.2. кредитного довору передбачено, що повернення кредиту та сплата процентів здійснюється періодичними платежами, сума і строк сплати яких визначені графіком.

Згідно з графіком повернення кредиту та сплати процентів, який є додатком до кредитного договору від 05 вересня 2011 року за № 1201.42073 щомісячні платежі повинні вноситись позичальником у період з 06 жовтня 2011 року до 08 вересня 2014 року (т. 1 а.с. 28).

Із виписки з особового рахунку ОСОБА_1 з 05 по 06 вересня 2011 року вбачається, що на виконання вказаного кредитного договору банк перерахував на рахунок відповідача 37500 доларів США у еквіваленті до національної валюти у сумі 298938,75 грн. (т. 1 а.с.23).

На забезпечення виконання умов кредитного договору від 05 вересня 2011 року за № 1201.42073 між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 225375-ДП1, за умовами якого остання поручилася перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник (т. 1 а.с. 31 - 32).

До того ж, 20 жовтня 2011 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 було укладено рамкову угоду за № FW1201.273, за умовами якого ліміт суми кредування становив 1600000 грн. зі строком кредитування на 120 місяців та максимальним розміром процентів 40% річних (т. 1 а.с. 8 - 11).

Відповідно до п.п. 2.1, 7.1 вищевказаного договору кредитор зобов'язався здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а позичальник зобов'язався належно виконати всі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно та належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, передбачені угодою та кредитними договорами. Погашення грошових зобов'язань здійснюється у строк, порядку, черговості, валюті та розмірі, встановлені Угодою та Кредитними договорами, шляхом зарахування коштів на визначений кредитором рахунок. Строк виконання зобов'язань по сплаті процентів, неустойки, комісій, витрат пов'язаних з укладенням, виконанням, припиненням договорів та погашенням заборгованості вважається таким, що настав з моменту їх нарахування.

Крім того, на підставі та на умовах рамкової угоди FW1201.273 від 20 жовтня 2011 року між сторонами було укладено договір про надання траншу від 21 жовтня 2011 року за № 1201.42102/FW1201.273, згідно з умовами якого ОСОБА_1, як фізичній особі - підприємцю, було надано кредит у розмірі 25 000,00 доларів США шляхом зарахування коштів на рахунок позичальника за № НОМЕР_1 на строк 36 місяців зі сплатою 13,5% річних (т. 1 а.с. 12 - 15).

З графіків повернення кредиту та сплати процентів, які є додатками до договору траншу за № 1201.42102/FW1201.273 від 21 жовтня 2011 року вбачається, що строк внесення щомісячних платежів за договором становить з 21 листопада 2011 року до 21 жовтня 2014 року (т. 1 зворот а.с. 13 - 15).

Також, на підставі та на умовах рамкової угоди FW1201.273 від 20 жовтня 2011 року між сторонами було укладено договір про надання траншу від 31 жовтня 2011 року № 1201.42114/FW1201.273, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 13500 доларів США шляхом продажу кредитних коштів на МВРУ та зарахування їх гривневого еквівалента на рахунок позичальника за № НОМЕР_1 на строк 36 місяців зі сплатою 13,5% (т. 1 а.с. 17 - 20).

Графіками повернення кредиту та сплати процентів, які є додатками до договору траншу № 1201.42114/FW1201.273 від 31 жовтня 2011 року, встановлено, що період внесення щомісячних платежів складає з 30 листопада 2011 року до 31 жовтня 2014 року (т. 1 зворот а.с. 18 - 20).

За п. 4 зазначених договорів від 21 жовтня 2011 року та від 31 жовтня 2011 року повернення кредиту та сплата процентів здійснюється періодичними платежами, сума і строк сплати яких визначені графіком в черговості, встановленій рамковою угодою.

Виконання банком зобов'язань щодо надання кредитних коштів у розмірі 25000 доларів США та 13500 доларів США у еквіваленті до національної валюти у розмірі 107689,50 грн. та 298938,75 грн., відповідно, за вказаними договорами про надання траншу підтверджується виписками по особовому рахунку позичальника (т. 1 а.с. 21 - 22).

20 жовтня 2011 року на забезпечення виконання умов Рамкової угоди від 20 жовтня 2011 року ПАТ «ПроКредит Банк» та відповідач ОСОБА_3 уклали договір поруки № 229498-ДП1 стосовно виконання ОСОБА_1 зобов'язань по сплаті кредитних коштів з лімітом суми кредитування 3200000 грн. (т. 1 а.с. 33 - 34).

При цьому, відповідно до пункту 8.2.1 рамкової угоди ПАТ «ПроКредит Банк» вправі вимагати дострокового погашення кредиту у разі прострочення погашення грошових зобов'язань тривалістю більш ніж 3 банківські дні.

Із матеріалів справи також вбачається, що у зв'язку з порушенням умов вищевказаних кредитних договорів ПАТ «ПроКредит Банк» у 2013 році зверталося до суду з позовом про дострокове стягнення кредитної заборгованості і рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 липня 2018 року було стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором № 1201.42073 від 06 вересня 2011року в розмірі 139298,33 грн.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором № 1201.42102 від 21 жовтня 2011року в розмірі 112375,77 грн.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором № 1201.42114 від 31 жовтня 2011 року в розмірі 39351,82 грн.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 3555 грн. 70 коп.

Вказане рішення суду набрало законної сили 23 липня 2013 року (т. 1 а.с.114).

З інформації з Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, розміщеної Міністерством юстиції України, вбачається, що ОСОБА_1 08 липня 2016 року припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця (а.с.42-43).

Разом з тим, у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

У ч. 1 ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_1 , як позичальник , порушив умови укладених кредитних договорів щодо своєчасного внесення щомісячних платежів , внаслідок чого утворилась заборгованість і тому кредитор ПАТ «ПроКредитБанк» у 2013 року звернувся до суду із вимогою про дострокове повернення в повному обсязі суми кредиту , а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Виходячи з вищезазначеного колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що оскільки після звернення позивача з позовом про дострокове стягнення кредиту змінився порядок, умови і строк дії кредитних договорів і вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі , тому і право кредитора нараховувати передбачені договорами проценти за кредитним договором припинилось.

Такий висновок місцевого суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту (капіталом), процентами за користування кредитом та пені.

В той же час, колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого суду щодо застосування положення ч.2 ст. 625 ЦК України і стягнення з відповідачів на користь позивача трьох відсотків річних від простроченої суми боргу за кредитом, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України , суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд . Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до положень ст.ст.10 і 11 ЦПК ( 2004р.) суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначениї і доведених ним обставин. Відповідно до статей 19 Конституції України, статті 1 ЦПК (2004) та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК (2004р.) вийти за межі заявлених вимог ( вирішити незаявлену вимогу, задовільнити вимогу позивача у більшому розмірі , ніж було заявлено) суд має право лише у випадках , прямо передбачених законом.

Виходячи з вищенаведеного , колегія суддів вважає, що місцевий суд прийнявши рішення і стягнувши з відповідачів на користь позивачів три відсотки річних від простроченої суми вийшов за межі заявлених позовних вимог і порушив принцип диспозитивності, а тому в цій частині апеляційні скарги підлягають задоволенню , рішення суду - скасуванню.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Відповідно до вимог , передбачених ст..141 ЦПК України необхідно стягнути з ПАТ «ПроКредитБанк» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 2643 грн.00 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 вересня 2018 року у даній справі в частині стягнення грошових сум зі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скасувати.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 2643 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 01 лютого 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Т. А. Левченко