Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2019 Справа №607/23088/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Грицай К.М.

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування своїх вимог вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Згідно даних книги №5 погосподарського обліку за 1991-1995 роки в селі Прошова Тернопільського району, ОСОБА_3 був головою колгоспного двору АДРЕСА_1 . Разом з ним станом на 15 квітня 1991 року у вказаному домоволодінні були зареєстровані його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_2 , як члени колгоспного двору. На день смерті ОСОБА_3 разом з ним в будинку АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_2 , як спадкоємці першої черги (заповіту ОСОБА_3 за життя не складав). Після смерті ОСОБА_3 ніхто із спадкоємців в нотаріальну контору за оформленням спадщини не звертався. ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Прошова Тернопільського району Тернопільської області померла дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 . Ще за життя а саме 01 липня 2011 року, ОСОБА_4 склала заповіт, за яким заповіла позивачу усе належне їй майно. Даний заповіт на момент смерті ОСОБА_4 не було змінено чи скасовано і він не визнавався недійснім в судовому порядку. У липні 2014 року за заявою ОСОБА_1 . Тернопільською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №326/2014 після смерті ОСОБА_4 . Таким чином, у відповідності до закону, ОСОБА_1 прийняла спадщину після померлої свекрухи шляхом подачі заяви про прийняття спадщини і на даний час є єдиною спадкоємицею за заповітом, оскільки інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадковому майні, згідно статті 1241 Цивільного кодексу - немає. 30 серпня 2019 року постановою ОСОБА_5 , державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори їй було відмовлено в оформленні спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_4 , оскільки нею, як спадкоємцем не було представлено правовстановлюючого документа на спадкове майно, належне ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спірний правовстановлюючий документ у позивача відсутній, оскільки згідно з даними інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 01 серпня 2019 року №1034, за ОСОБА_4 не проводилось державної реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 . З врахуванням наведено, просить позов задовольнити повністю.

Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явились, однак подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що Тернопільським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області 25 липня 2019 року видане повторне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Також, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , про що Скоморохівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 17 березня 2014 року видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 01.07.2011 року склала заповіт, за яким заповіла ОСОБА_1 усе належне їй майно.

30 серпня 2019 року постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Підгайної І.В., ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_4 , оскільки нею, як спадкоємцем не було представлено правовстановлюючого документа на спадкове майно, належне ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна № 1031 від 01.08.2019 року, по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 . Дозвільні документи на будівництво житлової прибудови «А» загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 14,3 кв.м. замовником не надано.

За матеріалами бюро станом на 01.01.2013 року, державна реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 в бюро не проведена (згідно інформаційної довідки № 1034 від 01.08.2019 року).

З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виданого 31.07.2019 року, вбачається, що житловий будинок площею 66,5 кв.м. споруджений 1957 року, житлова прибудова площею 57,4 кв.м. споруджена 2014 року, хлів площею 35,1 кв.м. споруджений 1958 року, літня кухня площею 13,5 кв.м. споруджена 1958 року, вбиральня площею 1,6 кв.м. споруджена 1991 року, господарський будинок площею 16,6 кв.м. споруджений 1991 року, погріб площею 14,3 кв.м. споруджений 1965 року.

Згідно довідки № 844 від 21.08.2019 року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, згідно даних книги № 5 погосподарського обліку за 1991-1995 років в АДРЕСА_1 , станом на 15.04.1991 року житловий будинок належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . У колгоспному дворі станом на 15.04.1991 року були зареєстровані: ОСОБА_3 голова колгоспного двору, ОСОБА_4 - дружина та ОСОБА_2 - син.

Як вбачається з довідки № 910 від 12.09.2019 року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на дату своєї смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним проживали і були зареєстровані: ОСОБА_4 дружина, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_1 - невістка, ОСОБА_6 - внук, ОСОБА_7 - внучка, ОСОБА_8 внук.

ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на дату своєї смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею проживали і були зареєстровані: ОСОБА_2 - син, ОСОБА_1 - невістка, ОСОБА_6 - внук, ОСОБА_9 - внучка, ОСОБА_10 - внук, ОСОБА_11 - правнучка, ОСОБА_12 - правнук, ОСОБА_13 - внучка (довідка № 845 від 21.08.2019 року, видана Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області).

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Отже, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були: ОСОБА_3 двору, ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_2 - син, то в силу ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, кожному з них належали частки по 1/3 будинковолодіння АДРЕСА_2 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовідносини щодо спадкування після його смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 524ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Враховуючи те, що ОСОБА_3 заповіту щодо належного йому, як члену колгоспного двору, майна - 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 не складав, спадщину після його смерті прийняла дружина - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_2 , оскільки були спадкоємцями першої черги за законом, а тому успадкували належну померлому 1/3 частку житлового будинку.

Окрім того, враховуючи те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , як членам колгоспного двору належала по 1/3 частині житлового будинку по АДРЕСА_1 , та після смерті ОСОБА_3 вони успадкували по 1/6 частини житлового будинку, то їм належало по 1/2 частини вказаного будинковолодіння, однак прав на належне їм майно не зареєстрували.

Встановлено, що ОСОБА_4 помела 17 березня 2014 року, тому до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми ЦК України 2003 року.

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 , за життя склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно, в тому числі належні їй, як члену колгоспного двору, 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку площею 66,5 кв.м., сходів площею 3,3 кв.м., хліва площею 35,1 кв.м., літньої кухні площею 13,5 кв.м., вбиральні площею 1,6 кв.м., господарського будинку площею 16,6 кв.м., погребу площею 14,3 кв.м., огорожі площею 25,4 кв.м., воріт площею 6,3 кв.м., ОСОБА_1 , остання спадщину прийняла, оскільки на момент смерті проживала разом із спадкодавцем, окрім того протягом шестимісячного строку звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, матеріалами справи не доведено, що житловий будинок позначений літ. «А1» площею 57,4 кв.м. споруджений спадкодавцем ОСОБА_4 у 2014 році, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов до часткового задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 200, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549, 553 ЦК України 1963 року, ст. 16, 392, 1216-1219, 1223, 1268, 1270 ЦК України 2003 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку площею 66,5 кв.м., сходів площею 3,3 кв.м., хліва площею 35,1 кв.м., літньої кухні площею 13,5 кв.м., вбиральні площею 1,6 кв.м., господарського будинку площею 16,6 кв.м., погребу площею 14,3 кв.м., огорожі площею 25,4 кв.м., воріт площею 6,3 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Головуючий суддяК. М. Грицай