КИЇСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9563/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.,

секретар - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного центру зайнятості, третя особа: виконуючий обов`язки Голови Державної служби зайнятості (Центрального апарату) Ярошенко Валерій Станіславович про стягнення сум, що належать при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року,

встановив:

у вересні 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача (назва була змінена з Державної служби зайнятості (Центральний апарат) на Державний центр зайнятості відповідно до наказу Міністерства соціальної політики України від 09.07.2019 №1074) середній заробіток за один день затримки розрахунку при звільненні, допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 29.05.2017 по 27.06.2017, середній заробіток за час затримки цієї виплати, премію за липень 2017 року у розмірі не менше 10 відсотків та середній заробіток за час затримки виплати премії. В грудні 2017 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог та просив стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за один день затримки розрахунку при звільненні виплати компенсацій та заробітної плати за липень 2017 року в сумі 591 грн. 81 коп., середній заробіток за весь час затримки виплати допомоги по непрацездатності в розмірі 75 751 грн. 68 коп., премію за липень 2017 року в сумі 445 грн. 24 коп., середній заробіток за час затримки виплати премії в розмірі 95 291 грн. 41 коп.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права - Закону України «Про оплату праці», ст. 334 ЦК України, Кодексу законів про працю України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», неповне з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення позивача, представника відповідача - Шевченко О.О., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що він працював у відповідача на посаді начальника відділу міжнародного співробітництва з 26.10.2015 по 17.07.2017. В день звільнення 17.07.2017 йому не було виплачено всі належні до виплати суми: заробітну плату за липень 2017 року, компенсації за невикористані відпустки, які були виплачені йому лише 18.07.2017, допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 29.05.2017 по 27.06.2017, премію за липень 2017 року. В зв`язку з цим позивач просив стягнути на його користь середній заробіток за один день затримки виплати компенсацій та заробітної плати, допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 29.05.2017 по 27.06.2017, середній заробіток за час затримки виплати вказаної допомоги по день фактичного розрахунку, премію за липень 2017 року у розмірі не менше 10 відсотків, середній заробіток за час затримки виплати премії по день фактичного розрахунку. В ході розгляду справи позивач уточнив свої вимоги та просив стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за один день затримки розрахунку при звільненні виплати компенсацій та заробітної плати за липень 2017 року в сумі 591 грн. 81 коп., середній заробіток за весь час затримки виплати допомоги по непрацездатності в розмірі 75 751 грн. 68 коп., премію за липень 2017 року в сумі 445 грн. 24 коп., середній заробіток за час затримки виплати премії в розмірі 95 291 грн. 41 коп.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивача відповідач належним чином здійснив виплату всіх належних йому сум заробітної плати, компенсацій та допомоги, а тому підстав для стягнення на його користь компенсацій немає.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та посилався на положення ст. 43 Конституції України, ст. 40, 116, 117 КЗпП України, ст. 22, 31, 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, всі були предметом перевірки суду першої інстанції.

Як видно з матеріалів справи, позивач працював у відповідача з 26.10.2015 по 27.07.2017 на посаді начальника Відділу міжнародного співробітництва та був звільнений з роботи згідно наказу від 17.07.2017 №211-К на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. В наказі було зазначено про виплату компенсації за 14 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 26.10.2015 по 25.10.2016, за 5 календарних днів невикористаної додаткової оплачуваної відпустки за ненормований робочий день за період роботи з 26.10.2016 по 17.07.2017 та за 12 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 26.10.2016 по 17.07.2017.

В ст. 24 Закону України «Про оплату праці» визначено строки, періодичність та місце виплати заробітної плати. Так, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Заробітну плату позивач отримував шляхом зарахування на картковий рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «Державний ощадний банк України». Плановий аванс за першу половину місяця було перераховано позивачу на картковий рахунок 13.07.2017. Компенсацію за невикористану відпустку було переховано до банку 17.07.2017. Позивач визнає, що вказану суму він отримав 18.07.2017. Той факт, що кошти на його рахунок надійшли лише 18.07.2017 не може бути підставою для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки кошти до банку відповідачем були перераховані в день звільнення позивача, про що свідчить Зведена відомість для зарахування на рахунок позивача в ПАТ «Державний ощадний банк України» та Платіжне доручення №779 від 17.07.2017 (а/с 38, 390).

Також є необґрунтованими доводи позивача про несвоєчасну виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності за період з 29.05.2017 по 27.06.2017. В матеріалах справи містяться копії листків непрацездатності, виданих позивачу: Серії АДВ №864936, виданий КНП «КДЦ» Оболонського району м. Києва, причина непрацездатності - невиробнича травма, звільнений від роботи з 29.05.2017 по 16.06.2017, та серії АДВ №315350, виданий ТОВ «АТ Амеда», причина непрацездатності - загальне захворювання, звільнений від роботи з 19.06.2017 по 28.06.2017.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою КМ України від 26.06.2015 №440 було затверджено Порядок оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, застрахованій особі (далі - дні тимчасової непрацездатності) за рахунок коштів роботодавця.

Листок непрацездатності серії АДВ №315350 було подано позивачем 03.07.2017, листок серії АДВ №864936 - 18.07.2017. На засіданні Комісії із соціального страхування 12.07.2017 було вирішено звернутись до Фонду соціального страхування України з приводу перевірки правильності видачі та заповнення листка непрацездатності серії АДВ №315350, а на засіданні від 24.07.2017 таке ж рішення було прийнято щодо листка непрацездатності серії АДВ №864936. За результатами перевірки Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування було надано відповідь, яка надійшла до відповідача 15.09.2017, згідно якої листок серії АДВ №315350 було видано обґрунтовано, а листок серії АДВ №864936 - виданий обґрунтовано за період з 29.05.2017 по 07.06.2017, а продовжений з 08.06.2017 по 16.06.2017 - необґрунтовано. Вказаний листок було повернуто 19.09.2017 позивачу для дооформлення. Після дооформлення листок було подано позивачем 18.10.2017. Допомогу за листком серії АДВ №315350 було нараховано за перші 5 днів тимчасової непрацездатності та виплачено допомогу 21.09.2017, а другу частину - 02.10.2017 після надходження коштів від Фонду соціального страхування. За листком серії АДВ №864936 20.10.2017 було нараховано за перші 5 днів непрацездатності допомогу та перераховано заробітну плату за травень і перераховано кошти 24.10.2017. За іншу частину періоду непрацездатності було перераховано кошти на рахунок позивача після надходження коштів від Фонду соціального страхування 02.11.2017.

Посилання позивача на порушення відповідачем Положення про преміювання працівників Державної служби зайнятості (Центрального апарату), затвердженого наказом від 18.04.2017 №45, яке полягає у невиплаті йому премії за частину липня 2017 року також не можна визнати обґрунтованими. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно п. 7 Положення про преміювання працівників Державної служби зайнятості (Центрального апарату), затвердженого наказом від 18.04.2017 №45 передбачено позбавлення премії працівників повністю або частково за місяць, в якому вони притягувалися до дисциплінарної відповідальності або до них застосовувались заходи дисциплінарного впливу. Премія позивачу за частину липня 2017 року не була нарахована, оскільки в цьому місяці він був звільнений з роботи за систематичне невиконання трудових обов`язків згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України. Тому доводи позивача про те, що він в липні 2017 року не притягався до дисциплінарної відповідальності, а його звільнення відбулось за фактами, які мали місце у травні 2017 року, є безпідставними.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено докази, зроблені висновки відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній карзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 13 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді