Справа № 128/3059/19

РІШЕННЯ

Іменем України

19 грудня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Москвичової О.Р.,

у відсутність учасників справи,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , підписаною представником згідно з ордером ОСОБА_3 , до Вороновицької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом і за законом та про визнання права власності, як за членами колгоспного двору,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з вищевказаним позовом, поданим та підписаним їх представником згідно з ордером ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Комарів, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на 1/4 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , що належала померлому як члену колгоспного двору. Також до складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 0,7664 га, яка фактично складається з двох земельних ділянок: земельної ділянки площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :02:002:0199, місце розташування: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 0,5164 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер::02:002:0200, місце розташування: АДРЕСА_1 . Зазначена земельна ділянка є приналежною до спадкового житлового будинку та розмір часток у праві власності на неї відповідно до норм ст. 120 ЗК України має відповідати розміру часток у праві власності на будинок.

25 вересня 2002 року ОСОБА_4 було складено заповіт, згідно з яким він заповідав все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах.Той факт, що даний заповіт, складений від імені ОСОБА_4 , дійсно належав ОСОБА_4 , 1924 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується відповідними письмовими доказами.

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , 1924 року народження, вони, позивачі по справі, є спадкоємцями за заповітом та їхні частки у спадщині є рівними та відповідно дорівнюють після смерті батька на 1/4 частку спадкового житлового будинку по 1/8 частці кожному.

Позивачі також в позові зазначають, що спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їхнього батька ОСОБА_4 вони прийняли, так як подали у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини. Особа, яка мала право на обов`язкову частку у спадщині, - ОСОБА_5 (дружина померлого) у встановлений законом строк подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Інші особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Комарів, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі, на 1/4 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , що належала померлій як члену колгоспного двору. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5 . Однак, у її свідоцтві про народження в графі мати значиться « ОСОБА_5 », а у графі батько « ОСОБА_4 »; у свідоцтвах про смерть обох батьків їхні прізвища зазначені як « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_6 ».Той факт, що ОСОБА_4 , 1924 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її батьком, а ОСОБА_5 , 1931 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її матір`ю підтверджується відповідними письмовими доказами. Спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5 вона, ОСОБА_1 , прийняла, так як подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємціпершої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 відсутні.

Так, відповідно до погосподарських книг Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області станом на 15 квітня 1991 року, членами колгоспного двору будинковолодіння АДРЕСА_1 були четверо осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно їхні частки у мані колгоспного двору є рівними і складають по 1/4 частині кожного.

Позивачі зазначають, що оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 відноситься до колгоспного двору, відповідно, земельна ділянка під будинком також належить колгоспному двору, тому вони не мають можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку. Ще однією підставою, яка унеможливлює оформлення ними своїх спадкових прав в нотаріальному порядку на вищевказане спадкове майно, є розбіжності в прізвищах спадкодавців. За вказаних обставин позивачі просять суд встановити юридичні факти, визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом та за законом, а також визнати право власності як за членами колгоспного двору.

В підготовче засідання 19.12.2019 учасники справи не з`явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно з ордером ОСОБА_3 в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, судові витрати просить залишити за позивачами, а представник відповідача староста с. Комарів, Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області Гиренко В.В. в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги визнають та погоджуються на ухвалення рішення з підготовчого засідання.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, надані учасниками справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Комарів, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08.10.2012 (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, в тому числі, на частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , що належала померлому як члену колгоспного двору відповідно до погосподарських книг Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області та свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 25 січня 1989 року, виданого виконкомом Комарівської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів за № 128 від 19.05.1988, згідно з яким цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 , що підтверджується копіями вказаних документів (а.с. 29, 47-54).

Розпорядженням Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 29 від 17.11.2015 АДРЕСА_1 було перейменовано на вулицю Михайлівська (а.с. 34).

За відомостями технічного паспорта, виготовленого ФОП ОСОБА_7 станом на 21.08.2019, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 82,2 кв.м, житловою площею 52,4 кв.м, в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «А1», веранди «а», веранди «а1», сараю літ. «Б», сараю літ. «б», сараю літ. «б1», погребу літ. «В», гаражу літ. «Г», огорожі № 1-2 та колодязю літ. «К» (а.с. 30-33).

Також до складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 0,7664 га, яка фактично складається з двох земельних ділянок: земельної ділянки площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :02:002:0199, місце розташування: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 0,5164 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер::02:002:0200, місце розташування: АДРЕСА_1 , що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН № 1507, виданого 22.06.2000 Комарівською сільською радою Вінницького району Вінницької області на ім`я ОСОБА_4 , що підтверджується копією вказаного державного акта (а.с. 20), Витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а.с. 21-22, 23-24).

З матеріалів спадкової справи № 171/2013, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , вбачається, що у встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини з письмовими заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись ОСОБА_2 (онук) та ОСОБА_1 (дочка), а з письмовою заявою про відмову від обов`язкової частки у спадковому майні звернулась дружина померлого ОСОБА_5 . Будь-які інші заяви в матеріалах цієї спадкової справи відсутні, що підтверджується копією відповідної спадкової справи (а.с. 103-108).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Комарів, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 30.01.2018 (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, в тому числі, на частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , що належала померлій як члену колгоспного двору відповідно до погосподарських книг Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області та свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 25 січня 1989 року, виданого виконкомом Комарівської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів за № 128 від 19.05.1988, згідно з яким цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 , що підтверджується копіями вказаних документів (а.с. 29, 47-54).

Позивач по справі ОСОБА_1 (прізвище до реєстрації шлюбу Казмірська) є рідною дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 08.12.1951 (а.с. 16), копією свідоцтва про укладення шлюбу з гр. ОСОБА_8 серії НОМЕР_4 від 29.08.1971, яким підтверджується факт зміни прізвища позивача після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 » (а.с. 16).

З вказаних вище документів убачається, що дівоче прізвище позивача ОСОБА_1 та прізвища її батьків, записані в свідоцтві про її народження, не відповідають тим, які записані в свідоцтвах про смерть батьків, а саме: «Казмірська» - « ОСОБА_6 » та «Казмірський» - «Казімірський».

З копії спадкової справи № 360/2018, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , вбачається, що з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_11 та на частину спадкового майна вже отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Будь-які інші заяви в матеріалах цієї спадкової справи відсутні (а.с. 87-102).

Відповідно до довідки № 2-206, виданої виконкомом Вороновицької селищної ради Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області 29.03.2019, єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 є її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 41).

Однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі та отримати свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають можливості через приналежність житлового будинку АДРЕСА_1 до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір», а також через розбіжності в прізвищах спадкодавців в документах, що підтверджується постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії (у видачі свідоцтв про право на спадщину) № 2083/02-31 від 17.10.2019 (а.с. 73).

Той факт, що заповіт від 25 вересня 2002 року, посвідчений секретарем виконкому Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області Гелевер В.І., зареєстрований в реєстрі за № 41, складений від імені ОСОБА_4 та Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН № 1507, виданий 22 червня 2000 року Комарівською сільською радою Вінницького району Вінницької області на ім`я ОСОБА_4 , на земельну ділянку загальною площею 0,7664 гектари, до складу якої входять: земельна ділянка площею 0,25 гектари, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер: :02:002:0199, місце розташування: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 0,5164 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер: :02:002:0200, місце розташування: АДРЕСА_1 , дійсно належали ОСОБА_4 , 1924 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також те, що ОСОБА_4 , 1924 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , 1931 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується актом від 28 серпня 2019, посвідченим Вороновицькою селищною радою Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області, згідно з яким ОСОБА_4 , 1924 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_12 , 1931 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно перебували у зареєстрованому у Комарівській сільській раді Вороновицького району Вінницької області (в даний час Вінницького району) шлюбі з 09 лютого 1950 року, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно є рідною дочкою ОСОБА_4 , 1924 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , 1931 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 35), а також довідками № 2-749, № 2-750, № 2-831, виданими виконкомом Вороновицької селищної ради Вороновицької ОТГ Вінницького району Вінницької області 28.08.2019 та 04.10.2019 (а.с. 44, 45, 46).

Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`я, по батькові, прізвищем, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

В абз. 2 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 зазначено, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що встановлення фактів належності правовстановлюючих документів породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення спадкового права у позивачів по справі; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

З досліджених судом письмових доказів убачається, що дійсно через наявні описки в прізвищі спадкодавця ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , які містяться в документах, необхідних для прийняття спадщини після його смерті, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають можливості оформити свої спадкові права.

Встановлення факту належності заповіту від 25 вересня 2002 року, посвідченого секретарем виконкому Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області Гелевер В.І., та зареєстрованого в реєстрі за № 41, складеного від імені ОСОБА_4 та Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН № 1507, виданого 22 червня 2000 року Комарівською сільською радою Вінницького району Вінницької області на ім`я ОСОБА_4 , на земельну ділянку загальною площею 0,7664 гектари, до складу якої входять: земельна ділянка площею 0,25 гектари, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер: :02:002:0199, місце розташування: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 0,5164 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер: :02:002:0200, місце розташування: АДРЕСА_1 саме ОСОБА_4 , 1924 року народження, необхідно позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для подальшого оформлення своїх спадкових прав в порядку спадкування за заповітом після його смерті. Без доведення фактів належності даних правовстановлюючих документів в судовому порядку позивачі будуть позбавлені можливості оформити свої спадкові права після смерті ОСОБА_4 , що дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

З досліджених судом письмових доказів убачається, що позивач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно є рідною дочкою ОСОБА_4 , 1924 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , 1931 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлення факту родинних відносин з померлими батьками необхідно позивачу ОСОБА_1 для подальшого кінцевого оформлення в нотаріальному порядку своїх спадкових прав після їх смерті. Без доведення факту родинних відносин в судовому порядку ОСОБА_1 буде позбавлена можливості оформити свої спадкові права, що дає суду законні підстави для задоволення позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин.

Згідно з вимогами ст. 7 Конституції СРСР (в редакції1936 року) колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно до затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі тавідомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначавсяВказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками,затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Згідно з погосподарськими книгами Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, станом на 15 квітня 1991 року, членами колгоспного двору будинковолодіння АДРЕСА_1 були четверо осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно їхні частки у майні колгоспного двору є рівними і складають по 1/4 кожного.

Таким чином, як після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , так і після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належну кожному з них 1/4 частку в майні колгоспного двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого також входить земельна ділянка площею 0,7664 га, яка фактично складається з двох земельних ділянок: земельної ділянки площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :02:002:0199, місце розташування: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 0,5164 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер::02:002:0200, місце розташування: АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Частинами 1, 2 статті 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до частини 1 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Судом установлено, що позивачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та спадщину після його смерті прийняли належним чином. Крім того, позивач по справі ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та також спадщину прийняла належним чином після смерті останньої.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір.

Установлено, що оформити свої спадкові права після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають можливості через приналежність спадкового майна до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір», в зв`язку з цим нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову.

За клопотанням позивачів суд вважає залишити за останніми судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1235, 1236, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 200, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 293, 315, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , підписану представником згідно з ордером ОСОБА_3 , до Вороновицької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом і за законом та про визнання права власності, як за членами колгоспного двору задовольнити.

Встановити факт, що заповіт від 25 вересня 2002 року, посвідчений секретарем виконкому Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області Гелевер В.І., зареєстрований в реєстрі за № 41, складений від імені ОСОБА_4 , дійсно належав ОСОБА_4 , 1924 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт, що ОСОБА_4 , 1924 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , 1931 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , були батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт, що за життя ОСОБА_4 , 1924 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно, дійсно належав Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН № 1507, виданий 22 червня 2000 року Комарівською сільською радою Вінницького району Вінницької області на ім`я ОСОБА_4 , на земельну ділянку загальною площею 0,7664 гектари, до складу якої входять: земельна ділянка площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер: :02:002:0199, місце розташування: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 0,5164 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер: :02:002:0200, місце розташування: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 1/8 частку, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5 на 1/4 частку, а також право власності, як за членом колгоспного двору, на 1/4 частку, а загалом на 5/8 часток:

житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який згідно з відомостями технічного паспорту, виготовленого ФОП ОСОБА_7 від 21.08.2019, складається з: житлового будинку під літерою «А», прибудови під літерою «А1», веранди під літерою «а», веранди під літерою «а1», сараю під літерою «Б», сараю під літерою «б», сараю під літерою «б1», погребу під літерою «В»; гаражу під літерою «Г»; огорожі № 1-2; колодязю під літерою «К».

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а також право власності згідно з нормами ст. 120 ЗК України, загалом на 5/8 часток:

на земельну ділянку площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :02:002:0199, місце розташування: АДРЕСА_1 ;

на земельну ділянку площею 0,5164 га, з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :02:002:0200, місце розташування: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 1/8 частку, а також право власності, як за членом колгоспного двору, на 1/4 частку, а загалом на 3/8 частки:

житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який згідно з відомостями технічного паспорту, виготовленого ФОП ОСОБА_7 від 21.08.2019, складається з: житлового будинку під літерою «А», прибудови під літерою «А1», веранди під літерою «а», веранди під літерою «а1», сараю під літерою «Б», сараю під літерою «б», сараю під літерою «б1», погребу під літерою «В»; гаражу під літерою «Г»; огорожі № 1-2; колодязю під літерою «К».

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а також право власності згідно норм ст. 120 ЗК України, загалом на 3/8 частки:

на земельну ділянку площею 0,25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :02:002:0199, місце розташування: АДРЕСА_1 ;

на земельну ділянку площею 0,5164 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :02:002:0200, місце розташування: АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі залишити за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Вороновицька об`єднана територіальна громада Вінницького району Вінницької області, місце знаходження: 23252, смт Вороновиця, вул. Козацький шлях, 60, Вінницького району Вінницької області.

СУДДЯ Ю.Ф.Карпінська