ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Херсон

справа № 661/1069/18

провадження № 22-ц/819/1678/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарГеленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Бойко М.Є. від 22 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_3 , від імені якої діяла ОСОБА_1 та яка є її правонаступником, до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Новокаховської міської ради Херсонської області про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

У березні 2018 року ОСОБА_3 , від імені якої діяла ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити певні дії

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначила, що вона є власником 13/40 часток житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд по АДРЕСА_1 , яке вона успадкувала після смерті її чоловіка ОСОБА_5 .

Відповідно до умов затвердженої судом першої інстанції 11 листопада 2014 року мирової угоди частина домоволодіння - прибудова під літ. А1 частково залишилась у її власності, а частина прибудови до основного домоволодіння під літ. А1 - у власності відповідачки.

Посилаючись на те, що на першому поверсі у належній відповідачці частині будинку розташований санвузол (№ 2-2 технічного паспорту), який побудований з порушеннями діючих будівельних норм та правил, без розробки відповідної проектної документації та дозволу, а також без згоди інших співвласників будинку, внаслідок чого відбулося погіршення стану житлового будинку, руйнування та втрата надійності його конструктивів, а також порушення її прав як співвласника будинку, позивач просила суд зобов`язати ОСОБА_4 усунути допущені порушення будівельних норм та правил шляхом демонтажу санвузла на першому поверсі та привести його розташування до вимог відповідних норм та правил.

Ухвалою суду від 22.05.2018 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Виконавчий комітет Новокаховської міської ради Херсонської області.

Ухвалою суду від 29.05.2019 року у зв`язку зі смертю позивача до участі у справі залучено її правонаступника - ОСОБА_1 .

Рішенням суду від 22 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про задоволення позову, зазначаючи, що рішення, постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи щодо допущених відповідачкою при переобладнанні санвузла у 2016 році порушень та як наслідок - погіршення стану житлових приміщень, наданим у їх підтвердження доказам, зокрема висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25.06.2016 року, поясненням свідків та нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, а також зроблені без врахування того, що житлова прибудова літ. «А1» прийнята в експлуатацію з порушенням норм ДБН, непридатна для експлуатації внаслідок нерівномірних навантажень, порушень при плануванні та прокладенні інженерних мереж, а тому підлягає реконструкції.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не довела як порушення відповідачем будівельних норм при здійсненні ремонту приміщення санвузла, так і причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача щодо ремонту належного їй майна та пошкодженням її (позивача) приміщень.

В процесі розгляду справи суд встановив, що сторони є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Кожному з них належить по 13/40 частин наведеного будинку, який в цілому має 190,5 кв.м. загальної площі, 94,3 кв.м. - житлової площі. При будинку є: прибудова літ.»а», підвал під прибудовою літ.»а», ганок літ.»а-1», прибудова літ.»а-2», житлова прибудова літ.»А-1», ганок літ.»а-3», ганок літ.»а-4», сарай літ.»Б», убиральня літ.»Г», душ літ. «Д», вимощення І, огорожі та споруди №1-6.

11 листопада 2014 року Новокаховський міський суд Херсонської області постановив ухвалу, якою визнав мирову угоду, укладену між ОСОБА_5 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 щодо поділу в натурі належних кожному часток у будинку, згідно із якою, зокрема, частина зазначеного нерухомого майна, а саме: житлова прибудова літ.»А-1» частково залишилася у власності ОСОБА_4 , в тому числі спірний санвузол 2-2, а інша частина цієї прибудови виділена у власність ОСОБА_5

Третім співвласником будинку із часткою у розмірі 7/20 частин є ОСОБА_6 . Зазначивши, що належні ОСОБА_6 приміщення ізольовані від приміщень сторін, мають окремий вхід та жодним чином не пов`язані із житловою прибудовою літ.»А-1», суд не залучав його до участі в справі.

Житлова прибудова літ.»А-1» прийнята в експлуатацію в установленому законом порядку. В ній серед інших приміщень на першому поверсі розміщений санвузол 2-2, виділений мировою угодою у власність відповідача, а також санвузол 3-3, виділений у власність позивача. Санвузли розташовані під житловими приміщеннями другого поверху, власником яких є позивач.

Вказуючи на те, що санвузол відповідача в порушення будівельних норм розташований під житловою кімнатою; побудований без розробки відповідної проектної документації та дозволу; з порушенням вимог протипожежного захисту; без згоди інших співвласників; приводить до руйнування та втрати конструктивів; у ньому відсутня шумо- та гідроізоляція стін і стелі; відбувається триваюче замокання дерев`яних несучих конструкцій (балок) та підвищений шум; крізь стіну санвузла виведено вентиляційну трубу, яка закінчується напроти вікна її кімнати на другому поверсі, через що усередину потрапляє неприємний запах, в результаті чого порушуються її права як власника, позивач просила суд відновити ці права шляхом демонтажу санвузла та приведення його розташування у відповідність до вимог будівельних норм та правил.

У підтвердження своїх доводів позивач послалася на висновки експерта №05 за результатами проведення судової комплексної будівельно-технічної експертизи у іншій цивільній справі (№661/5161/15-ц) від 25 червня 2016 року.

Із змісту наведеного висновку, копія якого долучена до справи, вбачається, що на вирішення експерта судом були поставлені питання про те, які є пошкодження та руйнування частини прибудови, що належить ОСОБА_5 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , їх технічна причина та чи могли ці пошкодження утворитися внаслідок дій відповідача ОСОБА_4 ; чи є об`єкт внаслідок пошкоджень аварійним; чи відповідає розміщення (будівництво) ванної кімнати на першому поверсі частини житлової прибудови відповідача ОСОБА_4 та прокладення до неї комунікацій (водопостачання та водовідведення) вимогам будівельних норм та правил та проектній документації та які пошкодження частини житлової прибудови, належної позивачу, виникли внаслідок проведення будівельних робіт та розміщення ванної кімнати відповідачкою на першому поверсі частини належної їй житлової прибудови; визначити розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачеві діями відповідача.

Предметом дослідження експерта була прибудова літ.»А-1» та приміщення 2-2 (санвузол) за правовстановлюючими документами, назване у наведених вище питаннях ванною кімнатою.

Відповідно до висновків експерта відповідач ОСОБА_4 не виконувала будівельні роботи у приміщеннях житлової прибудови літ.»А-1», додаткові навантаження на несучі конструкції в приміщеннях сторін відсутні, суміжні конструкції не руйнувалися, отвір під витяжну вентиляційну трубу ванної кімнати відповідача виконувалися із приміщення відповідача, що не мало впливу на несучі конструкції в приміщеннях позивача.

Експерт не встановив, що пошкодження в приміщеннях позивача виникли внаслідок дій відповідача, а зазначив, що при обстеженні інженерних мереж була виявлена невідповідність їх прокладання нормам ДБН В.2.5-74:2009 «Водопостачання. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення», п.18.3.1.4.ДБН В.2.5-75:2013 «Каналізація. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення проектування», п.1.1.7 прокладання та введення в будівлю інженерних мереж обома співвласниками.

За висновком експерта житлова прибудова непридатна для експлуатації внаслідок нерівномірних навантажень, порушень при плануванні, порушень при прокладанні інженерних мереж. Для подальшої експлуатації ця прибудова підлягає реконструкції відповідно до норм ДБН В.3.2.2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт».

Відповідаючи на друге запитання, експерт вказав, що приміщення 2-2 санвузол ОСОБА_4 в доброму стані згідно з СОУ ЖКГ 75.11-35077234. 0015:2009 «Правила визначення фізичного зносу житлових будинків», просідань підлоги, тріщин в стіні не виявлено. Намочування нижньої частини поверхні стіни не виявлено.

При огляді водопровідного колодязя перед житловою прибудовою літ.»А-1» протікань із мережі водопроводу станом на 06.04.2016 року не виявлено.

Побудовані співвласниками зовнішні інженерні підземні мережі і водопровідний колодязь по АДРЕСА_2 не відповідають нормативній документації в будівництві.

Експерт встановив, що будівництво співвласниками продовжується без проектної документації, але инаявних руйнувань та прямих навантажень несучих конструкцій при поточному ремонті приміщень відповідачкою не виявлено, тому визначити розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачеві діями відповідача ОСОБА_4 неможливо (а.с.49-59).

Отже, при проведенні експертизи не встановлено, що в результаті улаштування та експлуатації відповідачем санвузла, який розташований на першому поверсі поряд із санвузлом позивача, порушуються вимоги протипожежного захисту, руйнування та втрата конструктивів прибудови, відсутня гідроізоляція та шумоізоляція, відбувається триваюче замокання дерев`яних несучих конструкцій та підвищений шум, неналежно встановлена вентиляція та як результат відбувається пошкодження належної позивачеві частини прибудови чи порушуються її права як власника.

Оскільки інших доказів у підтвердження своїх доводів позивач не надала, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача демонтувати санвузол у належному їй на праві власності житловому приміщенні та привести його розташування у відповідність до вимог будівельних норм та правил.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулює спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, посилання скаржника на дослідницьку частину висновку експерта від 25.06.2016 року, у якій йдеться про те, що житлова прибудова була прийнята в експлуатацію із значним порушенням будівельних норм, при її будівництві без розробки проекту була неправильно вибрана конструктивна схема, а спирання несучих конструкцій з великим зосередженим навантаженням на непідсилені ділянки, призводить до руйнації, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки наведені обставини виходять за межі предмета та підстав заявленого ОСОБА_1 позову.

Необґрунтованими є твердження представника позивача і про те, що у 2016 році відповідач допустила порушення при самовільному переобладнанні санвузла, а саме: провела в ньому ремонт, перенесла на інше місце ванну і, як наслідок-ще більше погіршила стан належних ОСОБА_1 житлових приміщень.

Відповідно до положень статті 152 ЖК Української РСР в редакції, що діє з 05.04.2015 року, яка регулює порядок проведення переобладнання і перепланування приміщень приватного житлового фонду, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Стверджуючи, що відповідач самовільно провела в санвузлі ремонт, перенесла ванну і цим погіршила стан належних позивачеві приміщень, остання не доводила, що цей ремонт та перенесення ванни відбулися із втручанням у несучі конструкції, або це призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту будинку, тому посилання представника позивача на пункт 1.4.6 Правил утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, є юридично неспроможним.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 17 грудня 2019 року

Суддя Л.В. Пузанова