Дата документу 23.01.2019 Справа № 310/7482/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/7482/17 Головуючий у 1 інстанції: Дністрян О.М.
провадження № 22-ц/807/660/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

ОСОБА_2

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» у особі представника ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 жовтня 2018 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між товариством та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 50009541 від 03.07.2013р. про надання відповідачу кредиту у сумі 254 560,80 грн. та додаткового кредиту у сумі 85 914,25 грн. строком на 60 місяців із встановленням змінної процентної ставки за користування кредитними коштами, умови якого остання виконувала неналежним чином, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка стягнута рішення суду, в сумі 679 938,06 грн. Проте відповідач не виконувала рішення суду та не здійснювала сплату додаткового кредиту, внаслідок чого у неї утворилась у подальшому нова заборгованість у такому розмірі та складових: за період з 20.09.2015р. по 02.11.2017р. у розмірі 99 210,56 грн., 3% річних за кредитом в розмірі 15 623,08 грн., інфляційні втрати за кредитом в розмірі 78 553,82 грн., заборгованість за додатковим кредитом за період з жовтня 2015р. по листопад 2017р. в розмірі 107 894,73 грн., 3% річних за додатковим кредитом в розмірі 12 055,27 грн. та інфляційні втрати за додатковим кредитом в розмірі 9 528,30 грн., що разом складає 316 529,53 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача разом із судовими витратами.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» суму заборгованості за кредитним договором № 50009541 від 03.07.2013 року в розмірі 94 176,90 грн., з яких: 15 623,08 грн. 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за період з 07.09.2016 по 02.10.2017 року, 78 553,82 грн. інфляційні втрати від суми простроченої основної заборгованості за період з 07.09.2016 по 02.10.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Порше Мобіліті» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні частини позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення цих вимог товариства. В решті рішення суду не оскаржено.

Відповідач ОСОБА_4 рішення суду не оскаржила, але надала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на безпідставність вимог апелянта про стягнення відсотків після спрямування вимог про дострокове повернення кредиту, та на необґрунтованість вимог товариства про стягнення додаткового кредиту з усіма нарахуваннями за ст. 625 ЦК України у зв»язку з відсутністю доказів про здійснення позивачем страхових платежів.

Представник ТОВ «Порше Мобіліті» підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її.

Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання апеляційного суду 23 січня 2019р. не з»явилась, отримавши судову повістку 10.12.2018р., про причини неявки відомостей не надала, відкласти розгляд справи не просила.

Від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 в день судового засіданні 23.01.2019р. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв»язку з його зайнятістю у іншій справі, представником у якій він є, яка призначена на цей же час у Господарському суді Запорізької області.

Колегія вважала, що викладені причини неявки не є поважними, оскільки зі ОСОБА_4 угода про надання правової допомоги була укладена 14.03.2016р., а судова повістка у засідання у цій справі отримана стороною відповідача 10.12.2018р. Отже, адвокат ОСОБА_5, укладаючи угоду 01.01.2019р. з ТОВ «Запоріжсільгосптехніка», вже був обізнаний на цей час, що він має надавати правову допомогу в апеляційному суді ОСОБА_4 у справі, яка призначена на 23.01.2019р. Тому мав враховувати ці обставини при укладенні нових угод.

Зважаючи на вказані обставини, колегія вбачала за можливе з огляду на навантаження в Запорізькому апеляційному суді та строки розгляду справ, у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача з урахуванням його відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача, відзиву відповідача на апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 03.07.2013р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 50009541, за умовами якого відповідач отримала суму кредиту у розмірі 254 560,80 грн., що еквівалентно на дату укладення договору 31 200 доларам США, та суму додаткового кредиту в розмірі 85 914,25 грн., що еквівалентно на дату укладення договору 10 530 доларам США, строком на 60 місяців, з цільовим призначенням кредиту - для придбання автомобіля марки VW модель Tiguan, кузов №WVGZZZ5NZDW597807, об'єм двигуна 1984 куб.см., рік випуску 2013, та призначенням додаткового кредиту на оплату страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору. Відповідач зобов'язався прийняти кредитні кошти, належним чином використовувати та повернути позивачеві кредит у повному обсязі шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до договору та згідно з графіком погашення кредиту, що становить невідємну частину договору (а.с. 13-16).

Також між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу № 50009541 від 12.07.2013р., за яким для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачем було передано у заставу транспортний засіб автомобіль марки VW модель Tiguan, кузов №WVGZZZ5NZDW597807, об'єм двигуна 1984 куб.см., рік випуску 2013.

Відповідно до положень п. 1.3.1 Загальних умов кредитування, що становлять невід'ємну частину кредитного договору, відповідач зобов'язався здійснювати щомісячні платежі відповідно до Графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем, визначено відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, обмінного курсу, чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунку.

Згідно з п. 1.4.2. та п.п. 2.4, 2.5 Умов кредитування, повернення кредиту та процентів за його використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі виставленого рахунку. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» відповідно до Графіку погашення кредиту.

Відповідно до п. 3.2.1 Умов кредитування, у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (або його частини) з повернення кредиту відповідно до графіку погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше один календарний місяць позивач має право визнати термін повер-нення кредиту таким, що настав.

29 вересня 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» у звязку з порушенням ОСОБА_4 умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків, звернулося до суду з позовом про дострокове повернення одержаної суми кредиту та сплати нарахованих за ним процентів, в якому просило суд стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 29.09.2015р. зі ОСОБА_4, а саме: загальну сума заборгованості за кредитом 544 236,33 грн., штраф 54 189,67 грн., пеню 2 493,92 грн., 3% річних 6 327,85 грн., збитки 16 200,00 грн., інфляційні витрати 16 906,13 грн., суму додаткового кредиту 33 794,96 грн., пеню за додатковим кредитом 1 249,05 грн., 3% річних за додатковим кредитом 374,72 грн., інфляційні витрати 4 165,43 грн., а всього 679 938,06 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16 листопада 2016 року, позов задоволено частково, а саме: стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором № 50009541 від 03.07.2013р. в сумі 659 975,35 грн., що складається з наступного: загальної суми заборгованості за кредитом 544236,33 грн., штрафу 54189,67 грн., пені 2493,92 грн., 3% річних 6327,85 грн., інфляційних витрат 13172,15 грн., суми додаткового кредиту 33794,96 грн., пені за додатковим кредитом 1249,05 грн., 3% річних за додатковим кредитом 374,72 грн., інфляційних витрат 4136,70 грн.

Суд встановив, що ОСОБА_4 продовжує не виконувати свої зобовязання за кредитним договором, а також не виконує рішення суду від 06.09.2016 року. У зв'язку з цим ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду з новим вказаним позовом про стягнення з відповідача: плати за користування кредитом за період з 20.09.2015р. по 02.11.2017р. у сумі 99210,56 грн., 3% річних за кредитом в сумі 15 623,08 грн., інфляційні втрати за кредитом в сумі 78 553,82 грн., заборгованості за додатковим кредитом за період з жовтня 2015р. по листопад 2017р. в сумі 107894,73 грн., 3% річних за додатковим кредитом в сумі 12 055,27 грн. та інфляційних втрат за додатковим кредитом в сумі 9 528,30 грн., що разом складає 316 529,53 грн.

Встановивши всі вищезазначені обставини, суд першої інстанції визнав обґрунтованими позовні вимоги на суму 94 176,90 грн., з яких: 15 623,08 грн. 3% річних від суми простроченої основної заборгованості за період з 07.09.2016 по 02.10.2017 року , 78 553,82 грн. інфляційні втрати від суми простроченої основної заборгованості за період з 07.09.2016 по 02.10.2017 року.

Відмовляючи в решті позовних вимог, суд вказував, що проценти за користування кредитними коштами та інші передбачені договором платежі не можуть нараховуватись після зміни строку повернення кредиту шляхом дострокового стягнення всієї суми кредиту рішенням суду. З цих підстав було відмовлено у стягненні нарахованих з 20.09.2015р. по 02.11.2017р. процентів в сумі 99 210,56 грн., заборгованості за додатковим кредитом в сумі 107 894,73 грн. із нарахованими на неї 3 % річних в сумі 12055,27 грн. та інфляційними втратами в сумі 9 528,30 грн.

В апеляційній скарзі позивач наголошує на неправильності висновків суду щодо відмови у вказаній частині заявлених позовних вимог, оскільки у зв»язку з несплатою відповідачем стягнутої судом заборгованості по кредиту товариство має право на відшкодування відсотків за користування стягнутими кредитними коштами у розмірі 484 900, 14 грн. за подальший період з 20.09.2015р. по 02.10.2017р. (744 дні), що становить 99 210,56 грн., а також має право на стягнення кредитних коштів за додатковим кредитом, наданим для здійснення страхових платежів, з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки заставлений автомобіль марки VW модель Tiguan, кузов №WVGZZZ5NZDW597807, об'єм двигуна 1984 куб.см., рік випуску 2013, перебуває у відповідача.

Дослідивши вказані доводи апеляційної скарги, колегія знаходить їх обґрунтованими лише в частині додаткового кредиту.

Щодо відсотків в сумі 99 210,56 грн., які товариство продовжило нараховувати на стягнуте судовим рішенням тіло кредиту за подальший період, то колегія в цій частині погоджується з висновками суду, наведеними на обґрунтування відмови в цих вимогах.

Встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 вересня 2016р., яке набрало законної сили, судом визначено, що розмір основного боргу з неповернутої суми кредиту відповідача становить 544 236,33 грн., що складається із: заборгованості за несплаченими щомісячними платежами за період січень-березень

2015р. у сумі 40 667,53 грн., дострокове повернення кредиту у розмірі еквіваленту 22 450.12 доларів США, що відповідно до обмінного курсу валют 21,599 грн./дол. США ПАТ «Креді ОСОБА_6» станом на 28.09.2015р. (на день написання позовної заяви) складає 484 900,14 грн.; проценти за користування кредитними коштами (13.05.2015 - 19.09.2015) у розмірі 18 66 8,66 грн.

Отже, цим судовим рішення достроково стягнуто всю суму за кредитним договором, (крім частини суми за додатковим кредитом).

Таким чином, кредитор на власний розсуд змінив умови основного кредитного зобов»язання щодо строку повернення кредиту, визнавши його таким, що настав, у зв»язку з чим припинились умови договору щодо періодичності платежів, порядку їх сплати та порядку здійснення будь-яких нарахувань на тіло кредиту на підставі договору.

Вказані висновку суду ґрунтуються на вимогах ч. 2 ст. 1050 ЦК України, щодо застосування якої Верховним Судом висловлено правову позиції у постанові від 14.11.2018р. у справі № 199/8044/15-ц, згідно з якою право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється у разі пред»явлення до позичальника вимог згідно з вказаною нормою матеріального права. В такому разі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов»язання відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України, а не у вигляді процентів.

Такі правові висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018р. у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018р. у справі № 310/1153/13ц ( провадження № 14-145ці18).

З огляду на зазначене, суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позовної вимоги щодо подальшого нарахування та стягнення процентів на достроково стягнуте тіло кредиту.

Що стосується вимог про стягнення коштів за додатковим кредитом, колегія встановила наступні обставини, досліджуючи доводи апеляційної скарги в цій частині.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу № 50009541 від 12.07.2013р., за яким для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачем було передано у заставу транспортний засіб автомобіль марки VW модель Tiguan, кузов №WVGZZZ5NZDW597807, об'єм двигуна 1984 куб. см, рік випуску 2013, який придбано за надані кредитні кошти.

Цей автомобіль до теперішнього часу перебуває у позичальника ОСОБА_4, яка користується ним, внаслідок чого він підлягає обов»язковому страхуванню, оскільки кредит не погашено та заставу не припинено.

Розділом 5 Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору, визначені умови страхування предмету заставу, у зв»язку з чим у розділі 10 узгоджені умови надання додаткового кредиту.

Відповідно до п. 5.5 кредитного договору відповідач зобов»язується забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов»язання за договором на протязі усього терміну дії договору.

Пунктом 5.6 договору передбачено, що, якщо відповідач не сплатить суми страхових платежів на користь страхової компанії у строки, обумовлені договором страхування, то він надає згоду і доручає кредитору здійснити від імені та за рахунок позичальника сплату страхових платежів на користь страхової компанії, а останній компенсує ці витрати.

Згідно з п. 10.1 Загальних умов кредитування, на страхування позичальнику товариством надається додатковий кредит.

У відповідності до положень п.п. 10.4, 10.5 вказаних Загальних умов кредитування додатковий кредит надається товариством позичальнику шляхом перерахування позивачем на користь страхової компанії, зазначеної у кредитному договорі, грошових коштів за страхові премії відповідно до договору страхування, що підлягають сплаті товаристовм рівними місячними платежами.

Відповідно до п. 10.6, позичальник зобов»язується прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування додатковим кредитом.

Таким чином, оскільки додатковий кредит продовжував нараховуватись щомісячними траншами для страхування предмета застави, який перебуває у користуванні боржника, то суд безпідставно вважав, що відбулось дострокове стягнення всієї суми додаткового кредиту, в той час як рішенням від 06.09.2016р. у іншій справі між тими ж сторонами була стягнута заборгованість за додатковим кредитом, яка виникла станом на жовтень 2015р. в сумі 33794,96 грн.

Враховуючи, що, користуючись заставленим автомобілем, відповідач не здійснювала страхові платежі, ці обов»язки за неї виконував позивач, здійснюючи такі платежі щомісячними траншами, внаслідок чого за період з жовтня 2015р. по листопад 2017р. виникла заборгованість в сумі 107 894,73 грн., на яку як на боргове грошове зобов»язання, не виконане боржником, позивачем нараховані 3 % річних та інфляційні втрати, що відповідає вимогам ст. 625 ЦК України.

Відтак, колегія знаходить обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині безпідставності відмови судом у стягненні додаткового кредиту з урахуванням 3 % річ-них та інфляційних втрат за період з жовтня 2015р. по листопад 2017р. у загальній сумі 123 142,67 грн., внаслідок чого з урахуванням стягнутої судом суми у розмірі 94 176,90 грн. загальна сума стягнення за цим позовом буде складати 217 318,97 грн.

Зважаючи на вищенаведені обставини, колегія у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу в оскаржуваній частині, у зв»язку з чим скасовує рішення суду в цій частині та ухвалює рішення про часткове задоволення позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено рішенням суду першої інстанції, стягнувши 123 142,67 грн. заборгованості за додатковим кредитом з урахуванням 3 % річних та інфляції.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» у особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 жовтня 2018 року в оскаржуваній частині щодо відмови у стягненні заборгованості за додатковим кредитом з урахуванням інфляції та 3 % річних скасувати.

Позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» в цій частині задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50009541 від 03.07.2013 року суму заборгованості за період з жовтня 2015р. по листопад 2017р. за несплаченими платежами за додатковим кредитом в розмірі 107 894 (сто сім тисяч вісімсот дев»яносто чотири) гривні 73 копійки, 3 % річних за прострочення зобов»язання з повернення додаткового кредиту в розмірі 3 192 (три тисячі сто дев»яносто дві) гривні 07 копійок, інфляційні втрати у зв»язку з простроченням повернення додаткового кредиту в сумі 12 055 (дванадцять тисяч п»ятдесят п»ять) гривень 27 копійок, а всього 123 142 (сто двадцять три тисячі сто сорок дві) гривні 67 копійок.

У зв»язку з цим вважати стягнутою зі ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» загальну суму заборгованості у розмірі 217 318 ( двісті сімнадцять тисяч триста вісімнадцять) гривень 97 копійок.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

В решті рішення суду першої інстанції не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 лютого 2019р.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

ОСОБА_2