справа № 166/438/19
провадження № 2/166/164/19
Рішення

Іменем України

11 жовтня 2019 року смт. Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Лозицького С.О.,

за участю секретаря Тарасюка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в смт. Ратне справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживача банківських послуг, визнання кредитного договору виконаним і повернення зайво сплачених сум, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі -Позивач) звернувся в суд з позовом до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживача банківських послуг, визнання кредитного договору виконаним і повернення зайво сплачених сум.

Позов мотивує тим, що 30 листопада 2015 року між ним та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Z02.201.73697, згідно якого банк надав йому кредит (грошові кошти) на поточні споживчі потреби в сумі 70000 гривень строком на 60 місяців, та на умовах якого він, як позичальник зобов`язався повернути кредит разом із процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) і комісіями згідно з умовами договору та згідно графіка щомісячних внесків за кредитним договором. Згідно п.3.2.2 вказаного договору Позивач мав право достроково повернути всю суму кредиту або її частину. За час дії договору Позивач постійно, своєчасно та добросовісно виконував свої обо`язки. Вияснивши стан заборгованості, на момент, коли в нього з`явилася можливість достроково погасити кредит, Позивач 08 червня 2017 року достроково заплатив значну частину кредиту 50000 гривень, в серпні 2017 року 5000 гривень, у вересні 3090 гривень. Проте, працівники банку належні перерахування не зробили і точної суми боргу йому не назвали. На неодноразові вимоги Позивача визначення залишку суми боргу, 06.09.2017 року працівники банку дали виписку із зазначенням боргу 11366,48 гривень. Вважає, що на сьогоднішній день він вказану суму боргу повністю сплати та сплатив додатково 15000 гривень поза передбаченим кредитним договором, а тому просить зобов`язати ПАТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок сплачених сум (основний борг, процентів, комісії), кредитний договір № 202.201.73697 від 30.11.2015 року визнати виконаним повністю та зайво сплачені кошти в сумі 15000 гривень повернути Позивачу.

06.05.2019 року представником відповідача скеровано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що Позивачем на обґрунтування своїх вимог до позовної заяви було додано ряд документів, які не мають відношення до даної справи, а саме Позивачем було подано платіжні документи, які свідчать про сплату заборгованості по інших кредитних договорах. Вказав, що для дострокового погашення кредиту станом на дату 01 липня 2017 року, Позивач згідно графіку щомісячних внесків за кредитним договором та при умові дотримання графіку платежів станом на 01 липня 2017 року повинен був би внести не менше 105325,12 грн., а саме: 70000 грн. по тілу кредиту; 33390 грн. комісії за обслуговування кредиту за 18 місяців користування; 1935,12 грн. процентів за користування кредитом (18 місяців). Однак, станом на 08 червня 2017 року, Позивачем було сплачено лише 102654 грн., при цьому частина коштів з цієї суми була зарахована на погашення пені та штрафів за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору. В подальшому заборгованість Позивача тільки збільшувалась, оскільки Позивач надалі продовжував порушувати графік щомісячних внесків. З врахуванням здійсненого Позивачем 07 листопада 2017 року останнього платежу по кредитному договору в розмірі 3100 грн., заборгованість Позивача станом на 23 квітня 2019 року, без врахування пені та штрафів, складає 39941,39 грн., а тому вважає позовну заяву необґрунтованою і безпідставною, тому просить у задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

15.07.2019 року до Суду надійшло заперечення на відзив на позовну заяву, в якій Позивач зазначив, що Відповідачем не правильно визначалися призначення платежів, оскільки до червня 2017 року він здійснював щомісячні платежі відповідно до умов укладеного договору, здійснив 17 платежів, сплативши 52654 гривні, а 08.06.2019 року сплатив 50000 гривень. Після цього платежу сума основної заборгованості повинна була становити 11501,06 гривень, яку він повністю погасив, сплативши 07.08.2017 року 5000 гри., 06.09.2017 року 3090 грн., 19.10.2017 року 3100 грн. та 07.11.2017 року 3100 грн. Оскільки він своєчасно і в повному обсязі погашав кредит, то на нього не могли бути накладені фінансові санкції. При сплаті ним 50000 гривень уся сума повинна була бути зарахована в рахунок погашення основного тіла кредиту. Крім того, Позивачем помилково було сплачено на рахунки АТ «Ідея Банк» більше 20000 гривень. Вважає, що погасив усю суму кредиту ще в 2017 році, а тому кредитний договір z02.201.73697 вважає виконаним повністю.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 11 квітня 2019 року відкрито провадження в даній справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ратнівського районного суду від 22 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Зобов`язано АТ «Ідея Банк» надати суду інформацію щодо погашення ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором від 30.11.2015 року.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 27 червня 2019 року визнано явку представника відповідача в даній справі обов`язковою.

Позивач та його представник в судові засідання не з`являвся у поданому письмовому клопотанні позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити, справу просять розглядати за їх відсутності.

Представник відповідача в судове засідання жодного разу не з`явився з невідомих суду причин, хоча своєчасно був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши, докази наявні у справі в їх сукупності, Суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 536 ЦПК України за користування грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що між Сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору № Z02.201.73697 від 30.11.2015 (надалі - Договір).

Згідно п.п. 1.1. п. 1 вказаного Договору Банк надав Позивачу кредит (грошові кошти) в сумі 70000 грн., а Позивач зобов`язався отримати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) і комісіями згідно з умовами цього договору.

Згідно з ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно умов укладеного Договору Позивачу надалися грошові кошти строком на 60 місяців. При цьому, п. 3.2.2 передбачає право Позивач на дострокове повернення всієї суми кредиту або її частини.

Згідно п. 5.5 Кредитного договору та графіку щомісячних внесків за кредитним договором, за умови своєчасного погашення Позивачем грошових зобов`язань, абсолютне значення подорожчання кредиту складає 114964,08 гривень.

Із наданої суду Представником відповідача виписки погашення заборгованості за кредитним договором № Z02.201.73697 від 30.11.2015 вбачається, що Позивач здійснював щомісячні платежі на погашення вказаного кредитного договору. Станом на 08 червня 2017 року, згідно виписки по розрахунку заборгованості Позивач сплатив 102654 гривні, що не заперечив і Представник відповідача у відзиві на позовну заяву. Після цього Позивачем 07.08.2017 року було сплачено 5000 гривень, 06.09.2017 року 3090 гривень, 19.10.2017 року 3100 гривень, та 07.11.2017 року 3100 гривень, що підтверджується випискою погашення заборгованості та доданих Позивачем квитанцій. Таким чином, всього за кредитним договором № Z02.201.73697 від 30.11.2015 Позивачем було сплачено 116944 гривні, що становить на 1979,92 грн. більше за абсолютне значення подорожчання кредиту, а тому Суд вважає, що вимоги Позивача про повернення йому зайво сплачених коштів в сумі 1979,92 грн. та про визнання виконаним кредитного договору № Z02.201.73697 від 30.11.2015, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк», підлягає до задоволення. В решті позову слід відмовити, оскільки Позивачем та його представником не було надано підтверджуючих документів, які б свідчили про обґрунтованість вказаних позовних вимог.

Разом з цим, виконання Позивачем грошових зобов`язань підтверджується наявними в матеріалах справи завіреними копіями платіжних документів.

Крім того, вимогу Суду про явку представника відповідача обов`язковою в судове засідання для пояснення розрахунку заборгованості за кредитним договором було проігноровано.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81 , 247, 229, 263-265 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст.526, 530, 549, 551, 610, 625, 628, 1050, 1054 ЦК України Суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" про захист прав споживача банківських послуг, визнання кредитного договору виконаним і повернення зайво сплачених сум задовольнити частково.

Кредитний договір № Z02.201.73697 від 30.11.2015, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» визнати виконаним повністю.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» повернути зайво сплачені кошти в сумі 1979 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 92 копійки ОСОБА_1 .

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

Суддя Лозицький С.О.