Провадження № 2-др/161/37/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.,

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи на правничу допомогу, внаслідок необґрунтованих дій позивача у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Луцької міської ради про захист прав власника шляхом знесення самочинного будівництва, визнання протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування,-

В С Т А Н О В И В :

14 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Заяву обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_2 звернулась в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , Луцької міської ради про захист прав власника шляхом знесення самочинного будівництва, визнання протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування. Ухвалою від 29 липня 2019 року відкрито провадження у справі та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 06 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 про захист прав власника, шляхом знесення гаража, збудованого з порушенням державних будівельних норм на межі земельних ділянок, призначених для будівництва та обслуговування житлових будинків, розташованих за адресами: АДРЕСА_1 залишено без розгляду на підставі заяви представника позивача. Вказує, що позивач, звертаючись з даним позовом до суду, будучи обізнана про те, що відповідач ОСОБА_1 проводить реконструкцію гаража, який розташований на приватній земельній ділянці останньої, на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 14.02.2008 року, виданого відповідно до рішення Луцької міської ради від 01.11.2007 року за № 729-46, у відповідності до затвердженої проектної документації, діяла недобросовісно, в зв`язку з чим пред`явила необґрунтований позов з метою ущемлення її прав шляхом зобов`язання її знести гараж. Враховуючи вищевказане, вважає, що вона, через необґрунтовані дії позивача понесла витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 3295,15 грн., тому відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України має право звернутись до суду з вказаною заявою, у зв`язку з чим просить стягнути з позивача на її користь понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну допомогу у розмірі 3295,15 гривень.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Міщук І.В. надійшла заява про розгляд заяви за відсутності відповідача та її представника. Заяву підтримують та просять задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та представник відповідача Луцької міської ради в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Так, ухвалою від 06 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 про захист прав власника, шляхом знесення гаража, збудованого з порушенням державних будівельних норм на межі земельних ділянок, призначених для будівництва та обслуговування житлових будинків, розташованих за адресами: АДРЕСА_1 залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (ч. 5 ст. 142 ЦПК України).

Згідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Під зловживанням процесуальними правами законом визначено наступне. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані

на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. (п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

В свою чергу процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони.

Як вбачається з роз`яснень п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах », що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Меншаков проти України » №377/02 п.52 рішення від 08.04.2010, суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Тому, кваліфікуючи подання позову як зловживання процесуальним правом та встановлюючи негативні наслідки за такі дії у вигляді залишення позову без розгляду, тим самим сторону позбавляють гарантованого законом права на справедливий судовий розгляд, складовою якого є право доступу до суду.

Позивач ОСОБА_2 , скористалась своїм правом і подала заяву про залишення позову без розгляду. Отже подання заяви про залишення позову без розгляду є правом позивача і формою закінчення справи без ухвалення рішення та без з`ясування обставин, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються, що не свідчить про необґрунтованість дій та зловживання правами ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов у вказаній редакції ЦПК України, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17.

Отже, за змістом ч.5 ст. 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно процесуального обов`язку доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Стаття 13 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у розгляді справи, може на власний розсуд розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору, а Кодекс передбачає право позивача на подачу клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Зокрема, звернення до суду з позовом це суб`єктивне право позивача, яке гарантується Конституцією України та є безумовним доступом до правосуддя, незалежно від обґрунтованості поданої позовної заяви.

Відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч. 9 ст. 141 ЦПК України, що виключає собою право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, оскільки крім тверджень відповідача, ні чим не підтверджено.

Під час розгляду справи судом не встановлено з боку позивача чи його представника зловживання процесуальними правами, також не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача. Крім того, витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема право на подання відзиву.

Покликання відповідача ОСОБА_1 в заяві про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, на ту обставину, що недобросовісність дій позивача та подання необґрунтованого позову підтверджується тим, що в позовній заяві і доданих до неї документах, наявні докази, які стверджують законність дій відповідача щодо реконструкції гаража, на увагу суду не заслуговують, оскільки судом не надавалась правова оцінка викладеним в позовній заяві обставинам та в доданих до неї документах.

Отже відповідачем не доведено, що позивач діяла недобросовісно та подала до суду необґрунтований позов, тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Зважаючи на вище викладене, та керуючись ст. 133, 142, 258-261 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи на правничу допомогу, внаслідок необґрунтованих дій позивача у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Луцької міської ради про захист прав власника шляхом знесення самочинного будівництва, визнання протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 17 грудня 2019 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Філюк Т.М.