ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

31 січня 2019 року

м. Харків

справа № 612/259/18

провадження № 22-ц/818/709/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року, ухвалене у складі судді Лобановської С.М.,

у с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є людиною похилого віку, інвалідом 3 групи, страждає на низку захворювань, перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України, отримує пенсію за віком у розмірі 1458 грн., інших джерел доходу не має.

Посилаючись на те, що отриманої пенсії йому не вистачає для забезпечення гідного існування, на придбання ліків та одягу, а відповідач, який є його сином, матеріальної допомоги не надає, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на його утримання у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дня подання позову.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлений ним позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначив, що факт його ухилення від виконання батьківських обов'язків не підтверджено на підставі належних та допустимих доказів, а тому суд дійшов помилкового висновку про наявність передбачених ч. 1 ст. 204 СК України підстав для відмови у задоволенні заявленого ним позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є сином позивача ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 29 січня 1983 року Іванівським відділом РАЦС Барвінківського району Харківської області.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії НОМЕР_2, ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи безстроково.

Позивач перебуває на обліку у Лозівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України у Харківській області, отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1458,50 грн., інших джерел доходів не має.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходи з того, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина ОСОБА_2, що відповідно до ч. 1 ст. 204 СК України є підставою для звільнення останнього від обов'язку утримувати батька.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (ст. 203 СК).

Разом з тим, ч. 1 ст. 204 СК України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

Отже, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Дослідивши наявні у справі докази, зокрема пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту ухилення позивача ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина ОСОБА_2 та відповідно наявності передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов'язку утримувати батька.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки зводяться до переоцінки доказів.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 31 січня 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова