Справа №: 671/1379/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Павлової А.С.,

за участю секретаря судового засідання Козак Г.А.,

позивача (відповідача за зустічним позовом) ОСОБА_1,

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_3,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника служби у справах дітей Волочиської РДА Ткачук Л.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації в Кіровоградській області про визначення місця проживання дітей, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Волочиської районної державної адміністрації, Волочиський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання батьківства та визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Волочиського районного суду Хмельницької області із позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації в Кіровоградській області про визначення місця проживання дітей.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з липня 2006 року по січень 2018 року вона перебувала у незареєстрованому шлюбі із відповідачем. Вони проживали по АДРЕСА_1.

За час спільного проживання у них народилось двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_8 дитину відповідач не бажав визнати як сина, а тому позивач записала в свідоцтві про його народження своє прізвище.

Після народження дітей відношення ОСОБА_3 до ОСОБА_1 погіршилось. Він її ображав та рукоприкладствував, що і стало причиною втечі позивача у січні 2018 року до будинку її матері у Кіровоградську область. Дітей відповідач постійно тримав біля себе, а тому забрати їх ОСОБА_1 не могла.

За період проживання в АДРЕСА_2 позивач спілкується з дітьми лише по телефону. Декілька разів приїжджала до дітей в Волочиський район, проте могла спілкуватися з ними виключно в присутності відповідача.

ОСОБА_3 категорично відмовив віддати дітей на проживання із матір'ю.

Позивач вказує, що вона працює, здорова, характеризується позитивно, має усі необхідні умови проживання для дітей, а тому просить суд визначити їхнє місце проживання із нею.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 07.08.2018 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 671/1379/18. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.

16.08.2019 відповідач ОСОБА_3 подав відзив, у якому просить в позові відмовити.

22.08.2018 ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, яка була залишена без руху ухвалою від 27.08.2018.

07.09.2019 ОСОБА_3 усунув недоліки, встановлені судом і подав зустрічний позов до ОСОБА_1, треті особи: служба у справах дітей Волочиської районної державної адміністрації, Волочиський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області про визнання ОСОБА_3 батьком ОСОБА_6 та визначення місця проживання обох дітей разом із батьком.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що з липня 2006 року по жовтень 2017 року вони з ОСОБА_1 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. У них народилось двоє дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, і цей факт ніким не оспорюється.

Син ОСОБА_6 був записаний у свідоцтві про народження на прізвище матері, тому що шлюб між сторонами не був зареєстрований. Своє батьківство ОСОБА_3 завжди визнавав і виховував сина як свого, а тому твердження позивача за первісним позовом, на його думку, не відповідають дійсності.

Після народження першого сина ОСОБА_9 у поведінці жінки почались зміни, що проявлялись у неконтролюванні її сили. Після народження ОСОБА_7, ці зміни стали ще помітнішими. ОСОБА_1 в 2009 році вибила зуби старшому сину, а в січні 2013 пробила ватною палочкою барабанну перепонку. Матері ОСОБА_1 стало відомо про проблеми зі здоров'ям доньки і вона приїхала із сестрою ОСОБА_10, щоб завезти у лікарню ОСОБА_1 Саме проблеми із психічним здоров'ям стали причиною втечі останньої в жовтні 2017 року у Кіровоградську область.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що він володіє всім для повноцінного розвитку і виховання дітей, сумлінно виконує батьківські обов'язки, повністю забезпечує дітей.

ОСОБА_3 зазначає, що мати не зможе забезпечити дітям повноцінний розвиток та належні матеріально-побутові умови. Вона проживає в одноповерховому двокімнатному будинку, де крім неї ще проживають мати і двоє братів (чотири особи). В будинку пічне опалення, що створює дискомфорт у зимовий період. Брат ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за психологічне насильство в сім'ї за ст. 173-2 КУпАП та до кримінальної відповідальності за ст. 125 КК України. Така поведінка одного з членів сім'ї негативно вплине на психологічний та моральний стан дітей.

Проживання дітей з відповідачем ОСОБА_1 у Кіровоградській області призведе до розірвання усіх соціальних зв'язків дітей, що завдасть їм стресу.

Ухвалою від 24.09.2018 зустрічний позов об'єднано із первісним.

10.10.2018 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду.

17.10.2018 до суду надійшов відзив ОСОБА_1, в якому вона не заперечує проти визнання ОСОБА_3 батьком дитини, однак проти задоволення позовної вимоги про визначення місця проживання дітей з ОСОБА_3 - заперечує.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник первісний позов підтримали з підстав, зазначених у ньому та просили заявлену вимогу задовольнити. Проти зустрічного позову - заперечують. Позивач вказала, що вона втікла від чоловіка через її побиття. Жодних проблем з психічним здоров'ям вона немає, що підтверджується довідкою з лікарні. Визнає, що ОСОБА_3 є батьком їх сина - ОСОБА_6.

Крім того, позивач зазначила, що під час спільного проживання з відповідачем вона не працювала. Забезпечував сім'ю ОСОБА_3. З того часу, як вона поїхала приїжджала в с. Авратин до дітей кілька разів, і залишалась у їх будинку. Перешкод у спілкуванні з дітьми відповідач не вчиняв. Матеріальної допомоги дітям вона не надає. Спілкується з ними по телефону, однак батько обмежує це спілкування.

В Кіровоградській області позивач проживає лише з матір'ю. Брати зареєстровані в помешканні останньої, однак там не проживають. Притягнення брата до адміністративної і кримінальної відповідальності ніяк не вплине на дітей, якщо вони будуть проживати з нею.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 заперечили. Просили задовольнити їх зустрічний позов.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 дав суду покази, згідно яких ОСОБА_1 в жовтні 2017 року без будь-яких пояснень покинула сім'ю, поїхавши до матері в Кіровоградську область. Ніякого насилля по відношенню до неї він ніколи не вчиняв. Вважає, що така поведінка спричинена розладами її психологічного здоров'я. ОСОБА_1 неодноразово відвідувала лікаря у Волочиській лікарні, і їй призначали відповідні препарати, однак документального підтвердження цього у нього не має. Мати і сестра ОСОБА_1 за його проханням приїжджали для того, щоб завезти її до лікаря.

Були випадки коли ОСОБА_1 дитині пробила барабанну перетинку та вибила зуби. Ніякої матеріальної допомоги мати дітям не надає.

Перешкод у спілкуванні з дітьми він не вчиняє, навпаки, коли ОСОБА_1 двічі приїжджала до них, то залишалась у його житлі і була на одинці з синами. Діти дзвонять до мами коли хочуть. Вони бажають жити із ним, мають все необхідне, навчаються. ОСОБА_1 матеріально не допомагає, він забезпечує дітей сам.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації в Кіровоградській області в судовому засіданні підтримав первісний позов ОСОБА_1.

Представник служби у справах дітей Волочиської районної державної адміністрації просив задовольнити зустрічний позов ОСОБА_3, вважаючи що саме з батьком будуть задоволені усі потреби та інтереси дітей.

Представник Волочиського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області в судове засідання не з'явився. Направив заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши пояснення сторін і їх представників, третіх осіб, заслухавши пояснення неповнолітнього ОСОБА_6, допитавши свідків, дослідивши всі докази, приходить до висновків про необхідність задовольнити зустрічний позов ОСОБА_3 з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали спільно без реєстрації шлюбу з липня 2006 року до жовтня 2017 року. Вони є батьками двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, показами свідків та іншими письмовими доказами, наявними в справі (а.с. 6, 7, 49, 50, 192, 193, 224, 225).

Сторони також визнають, що вони являються батьками дітей. Прізвище ОСОБА_6 в свідоцтві про його народження було записано зі слів матері в силу вимог ст. 135 СК України.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 206 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_3 про визнання батьківства підлягає задоволенню, оскільки її було визнано відповідачем за зустрічним позовом і таке визнання не суперечить закону.

Щодо визначення місця проживання дітей з батьком суд виходить з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що раніше сторони спільно проживали по АДРЕСА_1. У вказаному житлі створені усі належні умови для дітей, які продовжують там проживати з батьком та бабусею (а.с. 49, 50, 192, 193). ОСОБА_3 повністю забезпечував сім'ю матеріально і продовжує це робити, що не заперечувалось учасниками справи і підтверджується, як показами свідків, так і висновком органу опіки та піклування Волочиської РДА.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_3 від 21.05.2018 житловий будинок загальною площею 84 кв.м., житлової - 62.2 кв.м. знаходиться у належному стані. У ньому проживають голова двору - ОСОБА_11, ОСОБА_3 і двоє дітей. Є газопостачання, електропостачання, автономне водопостачання. Сім'я утримує худобу, свиней, птицю, обробляє земельну ділянку 1,72 га. Діти мають усе необхідне для проживання і навчання (а.с. 50).

Згідно з актом обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 08.06.2018 позивач зареєстрована та проживає зі своєю матір'ю та братом в с. Михайлівка у двокімнатному будинку з пічним опаленням на присадибній земельній ділянці 0,30 га. Умови проживання - добрі. Для дітей створені умови: є ліжка, місце для приготування уроків, шафа для одягу (а.с. 8).

Також судом встановлено, що діти є учнями Яхновецького НВК Волочиської міської ради. Згідно з характеристиками: ОСОБА_7 - активний, добрий, відвертий, дуже любить колективну працю, вболіває за клас і товаришів. ОСОБА_9 - старанний, дисциплінований, товариський. Батько постійно піклується про синів, цікавиться їх успіхами. Діти відвідують школу регулярно, завжди охайні. Батько допомагає при виконанні домашніх завдань, приділяє їм належну увагу. Мати також цікавиться дітьми, неодноразово телефонувала до вчителя, а в жовтні відвідувала школу (а.с. 52, 53).

В матеріалах справи наявні характеристики з місця роботи і проживання щодо обох батьків, які позитивно їх характеризують (а.с. 13,14, 47,51).

Досліджена судом характеристика від 03.08.2018 № 59, складена старостою с. Авратин - ОСОБА_12 на ОСОБА_1 судом до уваги при винесенні рішення не береться, оскільки допитаний в якості свідка ОСОБА_12 дав суду покази, які відмінні від змісту характеристики. Свідок вказав, що сім'я була хороша. ОСОБА_1 в цілому гарно себе зарекомендувала в селі. Однак, зі слів односельчан застосовувала по відношенню до дітей суворі методи виховання - дуже на них кричала. Проте, він особисто цього не бачив.

ОСОБА_1 працює соціальним робітником і її дохід за лютий- травень 2018 року становив 13125,29 грн.

ОСОБА_3 з квітня 2018 року зареєстрований як безробітний в Волочиській районній філії Хмельницького ОЦЗ і за травень-червень 2018 року його дохід становив 13641,29 грн. (а.с. 45).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 (староста с. Авратин), ОСОБА_13 (брат ОСОБА_3), ОСОБА_14 (родичка ОСОБА_3) та ОСОБА_11 (мати ОСОБА_3) засвідчили, що ОСОБА_3 виховує своїх дітей один, забезпечує їх всім необхідним. Діти доглянуті і у них все є. ОСОБА_1 переїхала до матері. Фактів фізичного насилля з боку ОСОБА_3 в сім'ї ніколи не було.

ОСОБА_3 та ОСОБА_11 також вказали суду на те, що позивач ОСОБА_1 застосовувала фізичну силу до дітей. Часто на них кричала. Допустила недбалість і пробила барабанну перетинку сину вушною палочкою і вибила йому зуби на гойдалці.

Свідок ОСОБА_15, яка є лікарем в с. Авратин підтвердила, що ОСОБА_1 телефонувала їй з метою виклику по факту пошкодження барабанної перетинки дитині, однак на виклик поїхала інша медпрацівник.

Посилання ОСОБА_3 на психічні розлади ОСОБА_1 суд вважає недоведеними. З довідки від 14.08.2018 та консультативного висновку спеціаліста від 29.05.2018 (а.с. 9, 10) вбачається, що позивач не стоїть на "Д" обліку у психіатра. Допустимих і належних доказів на спростування цієї інформації суд в ході розгляду справи не встановив. При цьому, покази ОСОБА_3 не можуть бути покладені в основу доведеності будь-якого психічного розладу позивача в силу ч. 2 ст. 78 ЦПК України.

Також суд вважає недоведеним, що ОСОБА_3 застосовував фізичне насилля по відношенню до ОСОБА_1 Доказів на підтвердження вказаного позивачем факту суду не надано. Свідки ОСОБА_16 (сусідка ОСОБА_1 в Кіровоградській області) та ОСОБА_10 (сестра ОСОБА_1.) вказували на застосування сили ОСОБА_3, проте їм це відомо виключно зі слів позивача. Дані свідки позитивно охарактеризували ОСОБА_1 як маму і вказали про наявність хороших умов для проживання дітей із нею.

Суд враховує посилання представника ОСОБА_4 на те, що брат ОСОБА_1 - ОСОБА_17, який зареєстрований за місцем проживання позивача, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім'ї (щодо матері, а також співмешканки) і до кримінальної відповідальності за ст. ст. 125, 309 КК України. Вказане свідчить про негативний психологічний клімат в сім'ї (не благонадійність цього середовища), навіть за умов тимчасового проживання брата в окремому помешканні. Вказане може завдати шкоди інтересам дітей.

Враховуючи усе вищевикладене, суд вважає встановленим, що позивач більше року назад покинула свою сім'ю. Матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. ОСОБА_3 не звертався до суду з вимогами про стягнення аліментів. При цьому, забезпечує належний рівень виховання і утримання дітей. Матеріально-побутові умови, яким він забезпечує ОСОБА_3 і ОСОБА_7, на думку суду, кращі ніж ті, що може забезпечити мати - ОСОБА_1.

Надзвичайно велике значення для вирішення даного спору суд надає поясненням ОСОБА_6. Хлопчик вказав, що з мамою він жити не хоче. Йому подобається жити з батьком і братом в с. Авратин. Маму він любить, однак в Кіровоградську область не бажає їхати, навіть в гості. Також зазначив, що мати на нього кричала і застосовувала фізичне насильство. Батько нікого не б'є.

Згідно з висновком психолога від 12.11.2018 ступінь прив'язаності до матері та батька у обох дітей є різною, але для обох хлопчиків більш авторитетною особою є ОСОБА_18. Існування дружніх стосунків між дітьми позитивно впливає на стабілізацію емоційного стану кожного з них та мінімізує відчуття тривоги. ОСОБА_8 перебуває у молодшому підлітковому віці, а ОСОБА_7 стане молодшим підлітком через рік. У даному віковому періоді для дитини важливим є її соціальне оточення, особливо взаєморозуміння та стабільність у взаємовідносинах з однолітками. І переїзд на нове місце проживання може спричинити проблеми з адаптацією і як наслідок, негативні прояви у поведінці. Молодший підлітковий вік та підлітковий є найнесприятливішими для зміни місця проживання дитини (а.с. 164-165).

З висновку органу опіки і піклування Волочиської районної державної адміністрації від 29.11.2018 слідує, що проживання дітей саме з батьком - ОСОБА_3 вважають можливим та доцільним. Даний висновок зроблений, в тому числі, за постійного контролю служби у справах дітей Волочиської РДА за сім'єю (з метою з'ясування обставин, що спричинили спори батьків та можливості батька самостійно виховувати дітей).

Орган опіки і піклування Олександрівської районної державної адміністрації у своєму висновку від 18.12.2018 вважав за доцільним визначити місце проживання дітей з матір'ю. В той же час, суд звертає увагу, що висновок даного органу зроблено на підставі усних пояснень ОСОБА_1 та матеріалів цивільної справи.

Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).

Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Статтею 2 Протоколу № 4 Конвенції ООН «Про захист прав і основних свобод людини» передбачено, що кожна людина, що законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов'язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, суд встановив наявність кращих матеріально-побутових умов у батька для проживання дітей, і вважає, що саме батько створив всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку синів, задовольняє гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Син ОСОБА_9 категорично бажає проживати лише з батьком. Діти мають тісний взаємозв'язок між собою і їх розлучати ні в якому разі не можна. Мати фактично покинула сім'ю. Матеріально не допомагає. Тому, суд приходить до висновку про визначення місця проживання дітей разом з батьком, що буде відповідати найкращим інтересам ОСОБА_3 і ОСОБА_7.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, ст. 7 Закону України "Про судові витрати", враховуючи зайво сплачений ОСОБА_3 судовий збір на суму 704 грн. 80 коп.

Керуючись Конвенцією про права дитини, ст.ст. 7, 160, 161 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12, 13, 81, 82, 89, 263-265, 352 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації в Кіровоградській області про визначення місця проживання дітей - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Волочиської районної державної адміністрації, Волочиський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання батьківства та визначення місця проживання дітей - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 батьком дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження з батьком - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) гривень 60 копійок.

Повернути ОСОБА_3 зайво сплачений судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, відповідно до квитанції ПриватБанку № 0.0..1 від 03.09.2018 на суму 1409,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1, фактично проживає: АДРЕСА_2.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1.

Третя особа 1: орган опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації в Кіровоградській області, місцезнаходження: 27300, Кіровоградська область, смт. Олександрівка, вул. Незалежності України, 78.

Третя особа 2: Служба у справах дітей Волочиської районної державної адміністрації, місцезнаходження: 31200, Хмельницька область, м. Волочиськ, Центральна площа, 1.

Третя особа 3: Волочиський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, місцезнаходження: 31200, Хмельницька область, м. Волочиськ, Центральна площа, 1.

Повний текст рішення складено 04.02.2019.

Суддя Павлова А.С.