Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/394/17
УХВАЛА

Іменем України

16.12.2019 рокум. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за заявою Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді, боржник: ОСОБА_1 про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року Комунальне підприємство «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу.

Судовим наказом від 19 квітня 2017 року у цій справі стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді заборгованість за надані послуги в сумі 11351,66 грн, а також 800 грн сплаченого судового збору.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу.

Одночасно із заявою про скасування судового наказу ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу з тих підстав, що про видачу судового наказу не знав, про видачу наказу дізнався тільки в органі державної виконавчої служби та в подальшому 9 грудня 2019 року отримав його через представника безпосередньо у суді.

Дослідивши зміст та підстави клопотання про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу, матеріали цивільної справи, суд дійшов до такого висновку.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ст. 120 ЦПК України).

Відповідно до статей 122, 123 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Судом установлено, що у квітні 2017 року Комунальне підприємство «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу.

Судовим наказом від 19 квітня 2017 року у цій справі стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді заборгованість за надані послуги в сумі 11351,66 грн, а також 800 грн сплаченого судового збору.

Боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 4-1 частини першої статті 96 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб (ст. 105 ЦПК України у редакції на момент здійснення судового провадження).

Відповідно до ст. 104 ЦПК України (у редакції на момент здійснення судового провадження) після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію боржникові рекомендованим листом із повідомленням. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача з копіями доданих до неї документів. Копія судового наказу разом з додатками надсилаються фізичній особі - боржнику на адресу, зазначену в документах, передбачених частиною шостою статті 100 цього Кодексу, а боржнику - юридичній особі чи фізичній особі - підприємцю, - за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Днем отримання боржником копії судового наказу є дата, зазначена у поштовому повідомленні про вручення. У разі якщо боржник відмовляється від отримання копії судового наказу або відсутній за вказаною адресою, днем отримання боржником копії судового наказу є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову боржника отримати копію судового наказу чи відмітки про відсутність боржника за вказаною адресою.

За змістом ч. 6 ст. 100 ЦПК України (у редакції на момент здійснення судового провадження) у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу, щодо якої відсутні підстави для її повернення чи відмови у видачі судового наказу, вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Отже, копія судового наказу надсилається боржникові фізичній особі рекомендованим листом із повідомленням на адресу його місця реєстрації. У разі якщо боржник відмовляється від отримання копії судового наказу або відсутній за вказаною адресою, днем отримання боржником копії судового наказу є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову боржника отримати копію судового наказу чи відмітки про відсутність боржника за вказаною адресою.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

З адресної довідки, що міститься у матеріалах цивільної справи від 12 квітня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 13).

Той факт, що боржник зареєстрований та проживає за цією адресою відображено також у поданих ним формах звернення до суду, зокрема у заявах про скасування судового наказу та поновлення строку звернення із цією заявою до суду.

На вищезазначену адресу судом направлявся судовий наказ, копія заяви стягувача з копіями доданих до неї документів, що повернулись на адресу суду у конверті у зв`язку з тим, що їх адресатом не отримано. Неотримання особою кореспонденції направленої за її місцем проживання, а також відсутність особи за такою адресою є умисними діями, безпосередньо залежними від неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України (у редакції на момент здійснення судового провадження) особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на цю адресу судом направлено судовий наказ, копію заяви стягувача з копіями доданих до неї документів, що повернулися у зв`язку із тим, що він їх не отримав, відповідно боржник є таким, який повідомлений про судове рішення належним чином згідно з положеннями ч. 4 ст. 104 ЦПК України (у редакції на момент здійснення судового провадження).

Отже, суд за обставин цієї справи здійснив належним чином направлення на адресу боржника судового наказу з додатками.

Аналогічні правила щодо вручення судового рішення, з деякими особливостями містяться у положеннях статей 169, 272 ЦПК України (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII).

Судовий наказ у цій справі від 19 квітня 2017 року направлено до Єдиного реєстру судових рішень 20 квітня 2017 року, зареєстровано 21 квітня 2017 року, оприлюднено 25 квітня 2017 року.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справі, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Поважними причинами для поновлення строку у розумінні ст. 127, ч. 2 ст. 171 ЦПК України є лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. Відповідно з цим, виходячи зі змісту ст. 127, ч. 2 ст. 171 ЦПК України поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізовуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Отже, судом при здійсненні судового провадження дотримано всіх необхідних вимог щодо направлення копії ухваленого судового рішення боржникові.

У подальшому ухвалене судове рішення у повному обсязі, направлено до Єдиного реєстру судових рішень 20 квітня 2017 року, зареєстровано 21 квітня 2017 року, оприлюднено 25 квітня 2017 року, тобто з цього часу з ним у такий спосіб можливо було ознайомитись.

З часу ухвалення судового рішення минуло більше двох років, здійснюється його примусове виконання, про що зазначає боржник.

Сам лише факт неотримання стороною справи кореспонденції, яку суд, з дотриманням вимог процесуального закону надсилав за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з тим, що особа не отримувала кореспонденцію за адресою зареєстрованого місця проживання, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на оскарження рішення суду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони.

Висновки щодо підстав для поновлення процесуальних строків відображені у постановах Верховного Суду, зокрема, від 23 квітня 2018 року (справа № 916/3188/16), від 26 вересня 2019 року (справа № 522/16045/15-ц), від 30 вересня 2019 року (справа № 755/16688/15-ц), від 30 вересня 2019 року (справа № 761/39556/16-ц).

З огляду на вищезазначене, оскільки суд не знайшов підстав для поновлення процесуального строку для подання заяви про скасування судового наказу, відповідно подана заява підлягає у зв`язку із цим поверненню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 120-127, 258-261, 272 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2017 року.

Повернути без розгляду заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2017 року.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д. М. Баранський