1Справа № 335/9932/19 2/335/2552/2019
09 грудня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Кудряшової Ю.І., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позову вказавши наступне.
Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості б/н від 15.11.2014 року, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5525,64 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості.
ОСОБА_1 зобов`язалася повернути Банку суму отриманого кредиту, сплатити відсотки, виконати всі інші зобов`язання, згідно умов Генеральної угоди, однак зобов`язання за вказаною угодою виконані нею не були.
Вказану суму заборгованості за кредитним договором позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку та стягнути на його користь понесені судові витрати, які складаються із судового збору.
Ухвалою суду від 09.09.2019 року було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
08.10.2019 року на адресу суду на виконання ухвали від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 18.10.2019 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
В судове засідання представник позивача не з`явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило, відзиву на позов не надала.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Комерційним Банком «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію боргу та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 15.11.2014 року, шляхом її підписання.
Відповідно до умов Генеральної угоди, банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 5525,64 гривень на строк 24 місяці з 15.11.2014 року по 30.11.2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.
При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договором було передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.
Відповідно до п. 2.5 Генеральної угоди, позичальник зобов`язався повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно з Генеральною угодою та Умовами та правилами.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Виконання умов за Генеральною угодою Банком підтверджуються її підписанням позичальником ОСОБА_1 , виходячи з того, що предметом договору є реструктуризація заборгованості за кредитним Договором, укладеним між сторонами раніше, отже, підписавши Генеральну угоду відповідач підтвердив отримання кредитних коштів від банка у зазначеному розмірі.
Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 5), у зв`язку із неналежним виконанням умов договору, заборгованість позичальника ОСОБА_1 за договором б/н від 15.11.2014 року, станом на 20.05.2019 року складається з наступного: заборгованість за кредитом у сумі 4 813,84 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 3 830,21 гривень.
Зазначений розрахунок позивача відповідачем не спростований, відповідачем не надано заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини, та не надано даних щодо повернення кредитних коштів.
Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази порушення позичальником умов кредитного договору, шляхом неналежного виконання зобов`язань за договором, яким умови кредитного договору не оспорювалися, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення зазначеної заборгованості.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до п. 2.8 Генеральної угоди, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочення.
Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил, у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 гривень, включаючи прострочені зобов`язання, передбачені п.п. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил, Клієнт сплачує Банку пеню, яка обчислюється наступним чином: пеня = базова процентна ставка за договором/30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.
Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених Договором, заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою та позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 816,50 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
З огляду на те, що позивачем підтверджено належними доказами, прийнятими судом, факт неналежного виконання позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору, нараховані Банком заборгованість за пенею та комісією у сумі 9 627,50 гривень та штраф відповідно до п..2.2 Генеральної угоди у розмірі 816,50 гривень, розмір яких підтверджено наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором (а.с. 5), підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за кредитним договором позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ „ПриватБанк про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитом у сумі 4813,84 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 3830,21 гривень, заборгованості за пенею та комісією у сумі 9627,50 гривень, штрафу, відповідно до п..2.2 Генеральної угоди, у розмірі 816,50 гривень, загальний розмір якої становить 19 088,05 гривень, є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 921 гривень, що документально підтверджені платіжним дорученням.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.11.2014 року у розмірі 19 088 (дев`ятнадцять тисяч вісімдесят вісім) гривень 05 копійок та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок, а всього стягнути 21 009 (двадцять одна тисяча дев`ять) гривень 05 копійок.
Копію заочного рішення направити сторонам, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня отримання його копії.
Суддя: В.В. Калюжна