Справа № 316/594/18
Провадження № 2/316/41/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області,

у складі: головуючого судді Бульба О.М.

секретар судового засідання Черкашина О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , про розподіл сумісно нажитого майна подружжя та стягнення грошової компенсації,-

ВСТАНОВИВ:

16.04.2018 р. позивач ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Сірко Людмили Петрівни, яка діє на підставі письмового договору про надання правової допомоги (а.с.14), звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 , в якій просить суд:

- припинити право приватної власності ОСОБА_3 на автотранспортні засоби: VOLKSWAGEN PASSAT, тип СЕДАН В, рік випуску 2000, об`єм двигуна 1781 см.куб. який було придбано та зареєстровано на ім`я відповідача 16.07.2014 р. та VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ В, рік випуску 2004, об`єм двигуна 1896 см.куб. який було придбано та зареєстровано на ім`я відповідача 04.01.2017 р.;

- визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на автотранспортні засоби: VOLKSWAGEN PASSAT, тип ОСОБА_5 , рік випуску 2000, об`єм двигуна 1781 см.куб. який було придбано та зареєстровано на ім`я відповідача 16.07.2014 р. та VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ В, рік випуску 2004, об`єм двигуна 1896 см.куб. який було придбано та зареєстровано на ім`я відповідача 04.01.2017 р.;

- припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на автотранспортні засоби: VOLKSWAGEN PASSAT, тип ОСОБА_5 , рік випуску 2000, об`єм двигуна 1781 см.куб. який було придбано та зареєстровано на ім`я відповідача 16.07.2014 р. та VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ В, рік випуску 2004, об`єм двигуна 1896 см.куб. який було придбано та зареєстровано на ім`я відповідача 04.01.2017 р.;

- виділити у власність ОСОБА_3 автотранспорті засоби: VOLKSWAGEN PASSAT, тип СЕДАН В, рік випуску 2000, об`єм двигуна 1781 см.куб. який було придбано та зареєстровано на ім`я відповідача 16.07.2014 р. вартістю 116935 грн. 20 коп. та VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ В, рік випуску 2004, об`єм двигуна 1896 см.куб. який було придбано та зареєстровано на ім`я відповідача 04.01.2017 р. вартістю 178672 грн. 80 коп.;

- стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості її частки у праві власності в розмірі 147804 грн.;

- стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1478 грн. 04 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.10.2009 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, та зроблений відповідний актовий запис №348. Від шлюбу сторони мають сина: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однією сім`єю сторони по справі проживали з дати реєстрації шлюбу: 03.10.2009 р. до 31.03.2018 р. В березні 2018 року відповідач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу.

На теперішній час між сторонами існує конфлікт стосовно розподілу сумісно нажитого майна подружжя, а саме двох автотранспортних засобів:

- VOLKSWAGEN PASSAT, тип СЕДАН В, рік випуску 2000, об`єм двигуна 1781 см.куб. який було придбано та зареєстровано на ім`я відповідача16.07.2014 р.;

- VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ В, рік випуску 2004, об`єм двигуна 1896 см.куб. який було придбано та зареєстровано на ім`я відповідача 04.01.2017 р.;

В добровільному порядку вирішити питання розподілу цих автомобілів, які перебувають у володінні відповідача та були куплені під час перебування сторін у шлюбі за спільні кошти, не вдалося. Відповідач категорично відмовляється сплатити грошову компенсацію позивачу за її 1/2 частину сумісно нажитого майна і відмовляється надати позивачу ключі від автомобілів та встановити порядок користування ними, чим, на думку представника позивача, перешкоджає позивачу, як власнику, на власний розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись належним їй на праві спільної сумісної власності майном.

Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області Бульби О.М. від 26.04.2019 р. по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.23).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 15.06.2018 р. підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.34).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові, зазначивши також, що автомобілі були куплені за спільні кошти, оскільки відповідач займався автоперевезеннями та йому були потрібні обидва автомобілі, які він і використовує. Вона посвідчення водія не має і не може керувати транспортними засобами. Відповідач заперечує проти того, щоб самостійно вирішити цей спір, передавши їй один автомобіль. Просить позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Сірко Л.П. позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовні заяві та зазначивши також на те, що позивач не має можливості користуватися транспортними засобами, оскільки вони перебувають у володінні та користуванні відповідача. Просить суд позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності за присутності представника за письмовою довіреністю ОСОБА_4 (а.с.37).

Представник відповідача ОСОБА_4 , яка діє на підставі письмової довіреності (а.с.38), з підстав зазначених у письмових поясненнях наданих в судовому засіданні (а.с.88-93), пояснивши також, що відповідач транспорті засоби придбав за власні кошти, які були ним виручені з продажу попередніх транспортних засобів, дійсно самостійно користується обома транспортними засобами, пропонував позивачу по справі забрати 4000 доларів США, проте позивач відмовилась, визнала позовні вимоги частково та не заперечує проти припинення права приватної власності ОСОБА_3 на автотранспортні засоби: VOLKSWAGEN PASSAT, тип СЕДАН В, рік випуску 2000, об`єм двигуна 1781 см.куб. який було придбано та зареєстровано на ім`я відповідача 16.07.2014 р. вартістю 116935 грн. 20 коп. та VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ В, рік випуску 2004, об`єм двигуна 1896 см.куб. який було придбано та зареєстровано на ім`я відповідача 04.01.2017 р. вартістю 176872 грн. 80 коп., а також визнання права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на автотранспортні засоби: VOLKSWAGEN PASSAT, тип ОСОБА_5 , рік випуску 2000, об`єм двигуна 1781 см.куб. який було придбано та зареєстровано на ім`я відповідача 16.07.2014 р. вартістю 116935 грн. 20 коп. та VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ В, рік випуску 2004, об`єм двигуна 1896 см.куб. який було придбано та зареєстровано на ім`я відповідача 04.01.2017 р. вартістю 178672 грн. 80 коп. В задоволенні решти вимог позову представник відповідача просить суд відмовити.

Вислухавши пояснення, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався сторона позивача, як на підставу вимог, а сторона відповідача як на підставу своїх заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що позивач та відповідач з 03.10.2009 р. перебули у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.6), який було розірвано рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 09.10.2018 р. Фактичне припинення ведення спільного господарства з 31.03.2018 р. між подружжям - позивачем та відповідачем по справі, стороною відповідача не заперечується.

16.07.2016 р. було придбано та проведено державну реєстрацію за ОСОБА_3 (відповідачем по справі) транспортного засобу - автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, тип СЕДАН В, рік випуску 2000, об`єм двигуна 1781 см.куб., що підтверджується витягом є Єдиного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів (а.с.9).

04.01.2017 р. було придбано та проведено державну реєстрацію за ОСОБА_3 (відповідачем по справі) транспортного засобу автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ В, рік випуску 2004, об`єм двигуна 1896 см.куб. (а.с.10)

Отже встановлено, що зазначені транспорті засоби були придбані та зареєстровані на відповідача під час перебування позивача та відповідача у шлюбі та їх спільного проживання.

Стороною позивача заявлено вартість автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, тип СЕДАН ОСОБА_7 , рік випуску 2000, об`єм двигуна 1781 см.куб. - в розмірі 116935 грн. 20 коп., на підтвердження якої надано довідкове повідомлення №118 від 03.04.2018 р. (а.с.12) та вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ В, рік випуску 2004, об`єм двигуна 1896 см.куб. в розмірі 178672 грн. 80 коп., на підтвердження якої надано довідкове повідомлення №119 від 03.04.2018 р. (а.с.13).

За клопотанням сторони відповідача, ухвалою суду від 20.12.2018 р. було призначено авто товарознавчу експертизу з метою з`ясування дійсної ринкової вартості транспортних засобів, що є предметом спору у даній справі (а.с.62-62зворот), яка, згідно повідомлення судового експерта від 08.06.2019 р. №41, не була проведена експертом у зв`язку з ненаданням ОСОБА_3 (відповідачем по справі) транспортних засобів у призначений час, дату та місце за попередньою домовленістю (а.с.71).

Згідно пунктів 2, 6, 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно ч.1 ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Враховуючи, що встановлення ринкової вартості транспортних засобів за призначеною ухвалою суду товарознавчою експертизою не було проведено експертом за вини відповідача ОСОБА_3 який ухилився від її проведення не надавши експерту транспортні засоби, інших належних розмірів вартості транспортних засобів суду надано не було, в судовому засіданні сторона відповідача не заперечувала розмір вартості транспортних засобів зазначених у довідкових повідомленнях №118 та №119, суд вважає можливим визнати вартість автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, тип СЕДАН В, рік випуску 2000, об`єм двигуна 1781 см.куб. в розмірі 116935 грн. 20 коп., вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ В, рік випуску 2004, об`єм двигуна 1896 см.куб. в розмірі 178672 грн. 80 коп.

Згідно з ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 6 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, а частиною 9 зазначеної статті передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми статті 60 СК України, свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (що узгоджується з позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Верховного Судом від 05.09.2018 року по справі №559/620/16-ц).

Стороною відповідача визнається, що спірні транспортні засоби: VOLKSWAGEN PASSAT, тип СЕДАН В, рік випуску 2000, об`єм двигуна 1781 см.куб. в розмірі 116935 грн. 20 коп. та VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ В, рік випуску 2004, об`єм двигуна 1896 см.куб. є спільною сумісною власністю подружжя, тобто позивача та відповідача по справі.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано ст.63 СК України, згідно якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із ч.1 ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності (ч.1 ст.66 СК України).

Проте, як встановлено, домовленості між позивачем та відповідачем досягнуто не було, фактично відповідач самостійно використовує транспортні засоби не надаючи до них доступу позивачу.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, визначено статтею 69 СК України, відповідно до частини 1 якої, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що також регламентовано і статтею 372 ЦК України.

Згідно положень статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Домовленості між позивачем та відповідачем щодо поділу спірних транспортних засобів досягнуто не було, сторона позивача просить присудити позивачці грошову компенсацію вартості спірних транспортних засобів.

Вирішуючи питання в частині позовних вимог, які не визнаються стороною відповідача, щодо припинення права спільної сумісної власності на спірні транспортні засоби, виділ спірних транспортних засобів у власність відповідача та стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості спірних транспортних засобів в розмірі 147804 грн., суд враховує наступне.

Положеннями статті 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Як встановлено, позивач не має посвідчення водія, транспортними засобами керувати не вміє, що не спростовано стороною відповідача, просить саме виділити їй грошову компенсацію вартості частки транспортних засобів, належність яких до спільної сумісної власності подружжя визнається стороною відповідача, що унеможливлює користування позивачем цими транспортними засобами. Суд також враховує і поведінку відповідача, який самостійно постійно користується транспортними засобами, що не заперечується стороною відповідача, відмовився надати автотранспортні засоби експерту з метою визначення їх вартості, а також те, що транспортні засоби відносяться до неподільних речей (ч.2 ст.183 ЦК України), що на думку суду, свідчить про те, що в разі відмови в задоволенні позовних вимог в частині, яка не визнається стороною відповідача, відповідач одноособово продовжить користуватися транспортними засобами, що призведе до порушення прав позивача.

З урахуванням викладеного, суд, з метою захисту прав позивача, вважає необхідним задовольнити вимоги позову в частині припинення права спільної сумісної власності на спірні транспортні засоби, виділ спірних транспортних засобів у власність відповідача та стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості спірних транспортних засобів в розмірі 147804 грн., враховуючи також, що загальна вартість спірних транспортних засобів становить суму 295608 грн., що стороною відповідача не спростовано та не заперечується, а отже вказаний розмір грошової компенсації в сумі 147804 грн. буде становити половину загальної вартості транспортних засобів.

Вирішуючи питання щодо скасування заходів забезпечення позову зазначених в ухвалі Енергодарського міського суду від 08.04.2018 р., про яке просить сторона позивача у письмових поясненнях (а.с.93), суд вважає необхідним зазначити наступне.

Положеннями частини 1 статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частиною 7 статті 158 ЦПК України, визначено, що в разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Проте, вмотивованого клопотання про скасування заходів забезпечення позову стороною відповідача суду надано не було.

Крім того, ухвала про забезпечення позову була постановлена Енергодарським міським судом Запорізької області 06.04.2018 р. (а.с.11), наявності ухвал про забезпечення позову від 08.04.2018 р. судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступного.

Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Про розподіл судових витрат зазначається також у резолютивній частині рішення (п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України).

Частиною 1 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір в загальному розмірі 4434 грн. 11 коп., що підтверджується квитанціями від 16.04.2018 р. на суму 1478 грн. 03 коп. (а.с.1) та квитанцією від 25.04.2018 р. на суму 2956 грн. 08 коп. (а.с.20).

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а отже враховуючи приписи ч.1 ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем розмір судового збору підграє стягненню з відповідача у повному обсязі, тобто в сумі 4434 грн. 11 коп. на користь позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 43, 109, 76-88, 95, 109, 133, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , про розподіл сумісно нажитого майна подружжя та стягнення грошової компенсації задовольнити.

Припинити право приватної власності ОСОБА_3 на автотранспортні засоби:

- автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, тип СЄДАН В, рік випуску 2000, об`єм двигуна 1781 см. куб., який було придбано та зареєстровано 16.07.2014 року на ім`я ОСОБА_3 , вартістю 116935 (сто шістнадцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) грн. 20 коп.;

- автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ В, рік випуску 2004, об`єм двигуна 1896 см. куб., який було придбано та зареєстровано 04.01.2017 року на ім`я ОСОБА_3 , вартістю 178672 (сто сімдесят вісім тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 80 коп.

Визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на автотранспортні засоби:

- автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, тип ОСОБА_8 , рік випуску 2000, об`єм двигуна 1781 см. куб., який було придбано та зареєстровано 16.07.2014 року на ім`я ОСОБА_3 , вартістю 116935 (сто шістнадцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) грн. 20 коп.;

- автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ В, рік випуску 2004, об`єм двигуна 1896 см. куб., який було придбано та зареєстровано 04.01.2017 року на ім`я ОСОБА_3 , вартістю 178672 (сто сімдесят вісім тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 80 коп.

Виділити у власність ОСОБА_3 автотранспортні засоби:

- автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, тип СЄДАН В, рік випуску 2000, об`єм двигуна 1781 см. куб., який було придбано та зареєстровано 16.07.2014 року на ім`я ОСОБА_3 , вартістю 116935 (сто шістнадцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) грн. 20 коп.;

- автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ В, рік випуску 2004, об`єм двигуна 1896 см. куб., який було придбано та зареєстровано 04.01.2017 року на ім`я ОСОБА_3 , вартістю 178672 (сто сімдесят вісім тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості її частки у спільно нажитому майні подружжя в розмірі 147804 (сто сорок сім тисяч вісімсот чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4434 (чотири тисячі чотириста тридцять чотири) грн.11 коп.

Рішення в повному обсязі буде складено 19.12.2019 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. із змінами).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. М. Бульба