Справа № 139/711/19
Провадження № 22-ц/801/2375/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тучинська Н. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 рокуСправа № 139/711/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 139/711/19 за позовом Служби у справах дітей Мурованокуриловецької районної державної адміністрації в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: 1) орган опіки та піклування Петриманської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, 2) Комісія з питань захисту прав дитини при Мурованокуриловецькій районній державній адміністрації, про позбавлення батьківських прав

за апеляційною скаргою Служби у справах дітей Мурованокуриловецької районної державної адміністрації в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2019 року, повний текст якого складено того ж дня, ухвалене у складі судді Тучинської Н.В.,

встановив:

В липні 2019 року Служба у справах дітей Мурованокуриловецької районної державної адміністрації звернулася до суду з позовом в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: 1) орган опіки та піклування Петриманської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, 2) Комісія з питань захисту прав дитини при Мурованокуриловецькій районній державній адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 тривалий час не виконує свої батьківські обов`язки щодо належного утримання та виховання малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Сім`я ОСОБА_4 перебуває на обліку в Мурованокуриловецькому районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (далі -РЦСССДМ) з 24.09.2013 по теперішній час. Мати відповідачки ОСОБА_5 перебувала під соціальним супроводом з 21.01.2014 по 25.06.14 у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 залишила свою дочку ОСОБА_1 без нагляду, а її вихованням займалася бабуся. В період з 2012 по 2016 рік малолітні діти вилучалися із сім`ї та перебували на обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як діти, які проживають в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, а ОСОБА_3 , як дитина, яка постраждала від торгівлі дітьми. Службою у справах дітей неодноразово проводилися обстеження умов проживання та виховання дітей у сім`ї ОСОБА_4 , профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків, батьки попереджалися про адміністративну та кримінальну відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Проте батьки злісно ігнорували попередження та висновки комісії.

08.07.2019 до Служби у справах дітей надійшло повідомлення від РЦСССДМ про те, що малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постраждала від жорстокого поводження, а саме можливого застосування до дитини насилля сексуального характеру. Службою у справах дітей разом з працівниками Мурованокуриловецького відділення поліції було здійснено виїзд та проведено перевірку зазначеного факту, про що складено акти обстеження умов проживання та акти проведення оцінки рівня безпеки дітей. Для обстеження ОСОБА_1 доставлено до Мурованокуриловецької районної лікарні, в результаті якого лікарем-гінекологом встановлено травматичне пошкодження зовнішніх статевих органів, дитина потребувала проведення судово-медичної експертизи. 09.07.2019 слідчим відділенням Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області відкрито кримінальне провадження №000132 за ч.2 ст. 156 КК України. За результатами обстеження умов проживання встановлено, що в будинку, в якому проживає ОСОБА_4 разом із співмешканцем та дітьми, антисанітарні умови, житло потребує ремонту, постільна білизна та одяг потребують прання, речі розкидані. Всі 5 членів сім`ї проживають в одній кімнаті, де розміщено 2 односпальні ліжка, також на ніч ставлять розкладачку, на якій спить дочка ОСОБА_6 .

На підставі повідомлення РЦСССДМ 12.07.2019 Мурованокуриловецькою РДА прийнято розпорядження №162 «Про негайне відібрання малолітніх дітей», вилучено їх із сім`ї ОСОБА_4 та влаштовано в Мурованокуриловецьку лікарню планового лікування, про що повідомлено Могилів-Подільську місцеву прокуратуру. Наказами Служби у справах дітей №13, №14 та №15 від 09.07.2019 дітей було поновлено на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

З підстав, передбачених п. 2 ч.1,2 ст. 164 СК України, а саме ухилення матері, батька від обов`язків по вихованню дитини, позивач просив позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо її малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на день розгляду справи позивач не надав доказів достовірного встановлення факту насилля щодо дитини ОСОБА_1 та винних дій чи бездіяльності відповідача ОСОБА_4 , що призвели до можливості настання такого факту. Також позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами обставини тривалого невиконання відповідачкою своїх обов`язків щодо належного утримання та виховання дітей внаслідок винної поведінки матері, свідомого нехтування батьківськими обов`язками. Натомість іншими усними і письмовими доказами, зокрема, поясненнями дітей, їх вчителів, представника органу і піклування за місцем реєстрації відповідача і дітей, актами про відвідування матір`ю дітей доведено щире намагання матері брати активну участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Докази, надані позивачем, свідчать про наявність складних життєвих обставин у сім`ї відповідача, а позбавлення батьківських прав як крайній захід впливу, у цій справі не буде відповідати інтересам дітей.

В апеляційній скарзі Служба у справах дітей Мурованокуриловецької РДА, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та постановити нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги висновок органу опіки і піклування Мурованокуриловецької РДА про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітніх дітей, незважаючи на вказані у ньому конкретні факти, зокрема висновок лікаря-гінеколога. Підтвердженням невиконання матір`ю своїх обов`язків по догляду за дітьми є також повідомлення РЦСССДМ від 08.07.2019 про те, що малолітня ОСОБА_1 постраждала від жорстокого поводження. Позивач діяв виключно в межах чинного законодавства та з метою забезпечення захисту прав та законних інтересів дітей, про що надав обґрунтовані документальні підтвердження невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судове засідання представник позивача Служби у справах дітей Мурованокуриловецької районної державної адміністрації не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечила, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Органу опіки та піклування Петриманської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, Комісії з питань захисту прав дитини при Мурованокуриловецькій районній державній адміністрації в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є матір`ю малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7,8,9) та повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 59-60, 61-62, 63-64).

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є учнем Котюжанівського навчально-реабілітаційного центру Мурованокуриловецького району (а.с.39), в якому до листопада 2018 року також навчалася ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але за медичними показами була переведена до Новоушицької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату в смт Нова Ушиця Хмельницької області, де перебуває на утриманні за рахунок держави (неповне державне утримання), виховується та навчається разом з малолітньою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 40).

Згідно з повідомленням Мурованокуриловецького РЦСССДМ начальнику служби у справах дітей Мурованокуриловецької РДА від 16.07.2019 №01-09/187 сім`я ОСОБА_4 перебуває на обліку в районному центрі соціальних служб з 24.09.2013 по теперішній час. Сім`я матері ОСОБА_4 ОСОБА_5 перебувала під соціальним супроводом з 21.01.2014 по 25.06.2014 у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 покинула свою дочку ОСОБА_7 без нагляду, а її вихованням займалася бабуся ОСОБА_5 (а.с. 41).

За повідомленням Мурованокуриловецького районного сектору філії державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області від 16.07.2019 №42/13-431 на обліку районного сектору перебувала ОСОБА_4 , яка була засуджена 21.11.2012 Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 149 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. 15.12.2015 знята з обліку за постановою Мурованокуриловецького районного суду №216/1010/2012 від 15.12.2015 за закінченням іспитового строку (а.с.45).

Згідно з довідками Петриманської сільської ради Мурованокуриловецького району від 17.07.2019 №313, №314, №315 та від 31.07.2019 №334 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована разом з малолітніми дітьми ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 з 14.07.2017, але з квітня 2019 року сім`я проживає в АДРЕСА_2 (а.с. 36-38,49).

Як видно з акта перевірки матеріально-побутових умов від 26.01.2018 за адресою с. Золотогірка Мурованокуриловецького району Вінницької області, складеного працівниками Служби у справах дітей та РЦСССДМ, комісією було встановлено, що будинок потребує капітального ремонту, в кімнатах брудно, дитячі речі розкидані по кімнатах і потребують прання. ОСОБА_4 було вказано на недоліки щодо виховання та утримання дітей, проведено профілактичну бесіду, про що складено протокол (а.с. 22, 32).

30.04.2019 на засіданні опікунської ради при виконавчому комітеті Петриманської сільської ради, на якому розглядалося питання виконання батьківських обов`язків ОСОБА_4 , встановлено що мати мало приділяє уваги вихованню та догляду дітей, часто залишає їх на бабусю, в той час коли сама може не з`являтися вдома протягом тижня. За результатами розгляду опікунською радою прийнято рішення попередити ОСОБА_4 про недопустимість такої поведінки, та зобов`язати приділяти належну увагу дітям (а.с.35).

08.07.2019 за № 01-09/180 Мурованокуриловецький РЦСССДМ повідомив начальнику служби у справах дітей Мурованокуриловецької районної державної адміністрації про те, що до центру від фізичної особи надійшло повідомлення про дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , яка постраждала від жорстокого поводження (можливе застосування до дитини насилля сексуального характеру) (а.с. 13-14).

В ході перевірки фактів, викладених у повідомленні, працівниками Мурованокуриловецького РЦСССДМ та Мурованокуриловецького відділу поліції було перевірено умови проживання, виховання, утримання малолітніх дітей за адресою АДРЕСА_2 . Згідно з актами обстеження умов проживання та проведення оцінки рівня безпеки дітей від 08.07.2019, встановлено, що житло, в якому проживає сім`я з 5 чоловік: ОСОБА_4 її співмешканець та троє дітей складається з 2 кімнат: коридору, опалення пічне, водопровід та каналізація відсутні. В будинку брудно, постільна білизна не випрана, речі скидані на купу, залишки їжі на столі. Сім`я живе в одній кімнаті, де розміщено 2 односпальних ліжка, на одному з яких сплять двоє дорослих, на іншому діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спить на розкладачці, яку встановлюють на ніч. Діти ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не мають окремих спальних місць, одяг дітей брудний, іграшки в будинку відсутні. Для виховання і розвитку дітей не створено належних умов (а.с. 19-21, 24-31).

З ОСОБА_4 проведено профілактичну бесіду стосовно роз`яснення норм чинного законодавства щодо обов`язків батьків з виховання та розвитку дитини та відповідальності за систематичне ухилення від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, невиконання обов`язків по догляду за дитиною, про що складено акт від 08.07.2019, з яким була ознайомлена ОСОБА_4 (а.с. 34).

08.07.2019 Служба у справах дітей Мурованокуриловецької РДА відповідно до повідомлення РЦСССДМ про загрозу життю та здоров`ю малолітніх дітей та відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866, направила Голові райдержадміністрації клопотання за № 01-17/205 надати дозвіл на негайне відібрання малолітній дітей та тимчасове влаштування до Мурованокуриловецької лікарні планового лікування (а.с. 15).

На підставі наказів Служби у справах дітей Мурованокуриловецької РДА від 09.07.2019 за №13, №14, №15 малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поставлено на профілактичний облік, як дітей, які проживають в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с. 10,11,12).

Згідно з довідкою лікарської консультативної комісії Мурованокуриловецької ЦРЛ від 09.07.2019, у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагностовано травматичне пошкодження зовнішніх статевих органів, необхідне проведення судово-медичної експертизи (а.с. 46).

Відповідно до листа начальника Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 12.07.2019 за № 2431/224/01-2019 слідчим відділенням 09.07.2019 відкрито кримінальне провадження №000132 за ч.2 ст. 156 КК України для встановлення чи дійсно мав місце факт сексуального насильства щодо малолітньої ОСОБА_1 . Проводиться досудове слідство (а.с. 44).

На підставі повідомлення РЦССДМ було видано розпорядження Мурованокуриловецької РДА від 12.07.2019 за №162 про негайне відібрання малолітніх дітей, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у матері ОСОБА_4 та влаштування їх до Мурованокуриловецької лікарні планового лікування (а.с.16), про що повідомлено Могилів-Подільську місцеву прокуратуру (а.с. 17).

12.07.2019 ОСОБА_5 подала заяву до начальника Служби у справах дітей Мурованокуриловецької РДА про передачу їй на виховання та утримання онука ОСОБА_3 до вирішення питання у суді (а.с. 18).

Відповідно до повідомлення Мурованокуриловецького відділення Могилів-Подільського ВНП ГУ НП у Вінницькій області від 24.07.2019 ОСОБА_4 неодноразово протягом 2018-2019 років притягувалася працівниками Новоушицького ВП Дунаєвського ВП ГУНП у Хмельницькій області до адміністративної відповідальності за статтями 183, 182, ч.1, ч.2 ст. 175-1, ч.2 ст. 178, ст. 181-1 КУпАП, а також у 2019 році притягувалася працівниками Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області до адміністративної відповідальності за ст. 177, ч.2 ст. 178 КУпАП (а.с. 58).

Органом опіки і піклування Мурованокуриловецької районної державної адміністрації прийнято висновок від 26.07.2019 № 01-31/1647 про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.57).

Згідно з актами про відвідування матір`ю дітей від 22.07.2019 за №146 та 03.09.2019 №01-40/165, наданих Новоушицькою спеціалізованою загальноосвітньою школою-інтернатом, в якій виховуються та навчаються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , мати дітей ОСОБА_4 бере участь у освітньому процесі, цікавиться здоров`ям та навчанням дітей, забезпечує їх необхідним одягом, взуттям, предметами гігієни, шкільним приладдям, відвідує у закладі, телефонує до педагогів, на вихідні та канікули забирає дітей додому (а.с.40,76).

Відповідно до характеристики від 17.09.2019 №343 та акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 17.09.2019, складеного представниками Братанівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області Крива А. В. проживає по АДРЕСА_3 (без реєстрації місця проживання) в господарстві гр. ОСОБА_12 разом із ОСОБА_13 Житлові кімнати в належному санітарному стані, облаштовані меблями. Сім`я ОСОБА_13 обробляє земельну ділянку (а.с.78-79).

Як видно з листа КНП «Мурованокуриловецька ЦРЛ» від 16.07.2019 № 02-7/519, довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 079995, ОСОБА_4 є особою з інвалідністю з дитинства, ІІІ групи. Перебуває під наглядом у лікаря психіатра з діагнозом - легка розумова відсталість із значними порушеннями поведінки, що потребують догляду та лікування із розгальмованістю потягів (а.с. 42,43).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст. 152 СК України).

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За змістом частин першої- четвертої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.

Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

В пунктах 15,16,18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 N 3 роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

З аналізу зазначених правових норм видно, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

За змістом ст. 81 ЦПУ Країни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Підставою для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо дітей позивач зазначає тривале і злісне ухилення матері від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Приводом для ініціювання перед судом питання застосування найрадикальнішого заходу впливу на сім`ю ОСОБА_4 стало повідомлення Мурованокуриловецького РЦСССДМ від 08.07.2019 про випадок жорстокого поводження з дитиною (можливість застосування сексуального насильства), встановлені за результатами перевірки цього факту обставини щодо травмування дитини та складені акти обстеження умов проживання дітей.

Проте, позивачем на час розгляду справи судом не надано беззаперечних доказів на підтвердження факту насилля щодо дитини та винність відповідача ОСОБА_4 у настанні таких наслідків.

Саме по собі порушення кримінального провадження для встановлення факту чи мали місце обставини насильства щодо дитини не можуть бути підставою для висновку про свідоме та злісне ухилення матері від виконання батьківських обов`язків.

Іншою підставою для позову позивач вказував тривале невиконання матір`ю своїх обов`язків щодо належного утримання та виховання дітей, передбачених ст.180 СК України, злісне ігнорування неодноразових попереджень та висновків комісії щодо належного виконання батьківських обов`язків.

Позивач на обґрунтування своїх позовних вимог, посилався на те, що сім`я ОСОБА_4 з 2013 року перебуває на обліку в районному центрі соціальних служб, а також на те, що Службою у справах дітей неодноразово проводилися обстеження умов проживання та виховання дітей.

На підтвердження цих доводів було надано лише повідомлення Мурованокуриловецького РЦСССДМ начальнику служби у справах дітей Мурованокуриловецької РДА від 16.07.2019 №01-09/187; акт перевірки матеріально-побутових умов від 26.01.2018 за адресою с. Золотогірка Мурованокуриловецького району Вінницької області та протокол профілактичної бесіди з ОСОБА_4 (а.с. 22, 32).

Позивачем не надані будь-які інші документальні підтвердження перебування сім`ї на обліку з 2013 року та вжиття Службою у справах дітей у період, який передує події, що мала місце 08.07.2019, заходів для соціального захисту прав дітей, надання соціальних послуг та здійснення соціального супроводу сімей (осіб), що передбачені, зокрема, Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, Порядком виявлення сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах, надання їм соціальних послуг та здійснення соціального супроводу таких сімей (осіб), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. № 896 (далі - Порядок №896), Порядком ведення службами у справах дітей обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики від 20.01.2014 № 27 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 4 лютого 2014 р. за № 216/24993 (далі - Порядок №27).

Тобто надані позивачем докази не підтверджують факт проведення соціальними службами систематичних перевірок помешкання ОСОБА_4 та профілактичних бесід з нею до 08.07.2019, а тому доводи позивача про те, що відповідачка злісно не виконувала попередження органів соціальних служб щодо виховання дітей є безпідставними.

Пунктом 12 Порядку №27 передбачено, що зняття дитини з обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, здійснюється наказом служби у справах дітей за умови:

зміни місця проживання та взяття на облік за новим місцем проживання;

припинення підстав узяття дитини на облік, що може бути підтверджено: актом обстеження умов проживання дитини; інформацією про результати надання соціальних послуг дитині, оцінки її потреб та здійснення соціального супроводу її сім`ї; відомостями від органів та закладів освіти і науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, органів внутрішніх справ, інших структурних підрозділів місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, громадських організацій, житлово-експлуатаційних управлінь, які засвідчують позитивну динаміку подолання складних життєвих обставин;

досягнення дитиною повноліття;

набуття дитиною повної цивільної дієздатності;

смерті дитини, яка перебувала на обліку.

Після зняття дитини з обліку до її обліково-статистичної картки вноситься відповідний запис.

Документи дитини після зняття з обліку зберігаються до досягнення нею повноліття в окремому файлі у папці справ дітей, знятих з обліку. Після завершення цього строку документи знищуються, про що складається відповідний акт довільної форми.

Служба у справах дітей Мурованокуриловецької РДА вказуючи на те, що в період з 2012 по 2016 рік малолітні діти вже вилучалися із сім`ї та перебували на обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як діти, які проживають в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, а ОСОБА_3 , як дитина, яка постраждала від торгівлі дітьми, а в липні 2019 року були на такому обліку поновлені, не надала доказів зняття дітей з обліку у 2016 році, та підстав для прийняття соціальною службою відповідного рішення.

Позивач посилався на те, що ОСОБА_4 не забезпечує дітей належним харчуванням, одягом, не підтримує належних санітарних умов, не справляє на них відповідний виховний вплив.

Наявними доказами у справі, а саме актами обстеження умов проживання дітей від 26.01.2018 за адресою с. Золотогірка Мурованокуриловецького району Вінницької області та від 08.07.2019 за адресою АДРЕСА_2 підтверджено незадовільні матеріально-побутові умови проживання сім`ї відповідачки.

Проте сукупність зібраних доказів у справі не дає змоги дійти висновку про те, що незадовільний стан виховання дітей зумовлений виключно стверджуваною безвідповідальністю матері та винними діями останньої щодо ухилення від виконання своїх обов`язків.

Зокрема, актами про відвідування матір`ю дітей від 22.07.2019 за №146 та 03.09.2019 №01-40/165, наданих Новоушицькою спеціалізованою загальноосвітньою школою-інтернатом, в якій виховуються та навчаються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зафіксовано, що мати дітей ОСОБА_4 бере участь у освітньому процесі, цікавиться здоров`ям та навчанням дітей, забезпечує їх необхідним одягом, взуттям, предметами гігієни, шкільним приладдям, відвідує у закладі, телефонує до педагогів, на вихідні та канікули забирає дітей додому (а.с.40,76).

Вказані обставини підтвердили допитані у судовому засіданні в суді першої інстанції соціальний педагог Новоушицької спеціалізованої загальноосвітньої шкоди-інтернату ОСОБА_14 та практичний психолог Котюжанівського НРЦ ОСОБА_15 .

Також судом першої інстанції було заслухано думку дітей ОСОБА_3 , якому виповнилося 12 років, та ОСОБА_2 , якій виповнилося 10 років, які повідомили, що мати турбується про них, купує необхідні речі, іграшки, готує їжу, влаштовує святкування днів народжень, пояснювали, що люблять матір та проявляли почуття прихильності до неї.

У справі встановлено, що ОСОБА_4 є інвалідом дитинства ІІІ групи. Перебуває під наглядом у лікаря психіатра з діагнозом - легка розумова відсталість із значними порушеннями поведінки, що потребують догляду та лікування із розгальмованістю потягів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 перебуває у складних життєвих обставинах, що не в останню чергу зумовлено її психічним станом, розуміння відповідачкою обов`язку поліпшення умов свого життя та необхідних елементів виховання дітей є обмеженим і потребує корегування з боку спеціалістів.

В свою чергу позивачем не доведено, що соціальними службами був проведений необхідний комплекс заходів для надання сім`ї, яка перебуває в складних життєвих обставинах, соціальної допомоги, не зазначено фактичний обсяг та зміст конкретних послуг, план індивідуального супроводу з метою покращення ситуації в їх родині, а також не надано пояснень, чому вжиті заходи не дали результату.

Щодо посилань позивача на обставини перебування ОСОБА_4 на обліку Мурованокуриловецького районного сектору філії державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, яка була засуджена 21.11.2012 Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 149 КК України, а також на повідомлення Мурованокуриловецького відділення Могилів-Подільського ВНП ГУ НП у Вінницькій області від 24.07.2019 про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності протягом 2018-2019 років, суд першої інстанції надав правильну оцінку цим доказам, як таким, що не підтверджують обставин, на які посилається позивач на обґрунтування своїх вимог.

Так, обставини щодо засудження ОСОБА_4 за торгівлю сином ОСОБА_3 мали місце у 2012 році, відповідачка звільнена від покарання та знята з обліку за постановою Мурованокуриловецького районного суду №216/1010/2012 від 15.12.2015 за закінченням іспитового строку.

Тобто з часу, коли відповідні обставини мали місце пройшло сім років, і ні безпосередньо після засудження, ні до 24 липня 2019 часу Служба у справах дітей не вбачала підстав для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, зокрема, щодо дитини проти якої було вчинено злочин.

Також адміністративна відповідальність за невиконання батьками або особами, що їх замінюють обов`язків щодо виховання дітей передбачена ст. 184 КУпАП України.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів притягнення відповідачки до відповідальності за порушення вказаного обов`язку у встановленому законом порядку.

Притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення інших адміністративних правопорушень, не пов`язаних з виконанням обов`язку щодо виховання дітей, не є належними доказами у цій справі і не входять до предмета доказування.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд першої інстанції також надав правильну оцінку висновку органу опіки і піклування Мурованокуриловецької районної державної адміністрації від 26.07.2019 № 01-31/1647 про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як такому, що не достатньо обґрунтований і суперечить інтересам дітей.

Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Позивачем не доведено обставин свідомого ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов`язків, навмисного нехтування ними, необхідність застосування крайнього заходу втручання в права дітей на зростання в сім`ї, та підтримання зв`язків з матір`ю, неможливість застосування альтернативних, менш суворих заходів, відповідність такого заходу якнайкращим інтересам дітей та його виправданість.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин (п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 N 3).

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи та надавши належну оцінку наявним у справі дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу Служби у справах дітей Мурованокуриловецької районної державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2019 року.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник