БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2-н/356/25/19
Справа № 356/557/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2019 року Суддя Березанського міського суду Київської області Лялик Р. М., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-2» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, боржник ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-2» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, боржник ОСОБА_1 . Заява обґрунтована тим, що боржник ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно протоколу зборів співвласників вказаного багатоквартирного будинку від 09.09.2016 року ТОВ «ЗАРАЗ-2» є управителем будинку АДРЕСА_2 , відтак, здійснює його утримання та обслуговування. Рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26.04.2017 року № 136 були погоджені та введені в дію тарифи. 16.09.2016 року між ТОВ «ЗАРАЗ-2» та боржником ОСОБА_1 було укладено Договір № 270 про надання послуг з управління будинком. Як вказує заявник, останній належним чином виконує свої зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг у повному обсязі, в той час як боржник не виконує зобов`язання по їх оплаті, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за період з 01.05.2019 року по 30.06.2019 року в загальному розмірі 14 254,27 грн., в тому числі пені 1 849,60 грн. Відтак, вказуючи на безспірність своїх вимог, а також посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, просить видати судовий наказ про стягнення на користь ТОВ «ЗАРАЗ-2» з боржника ОСОБА_1 заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг у вказаному розмірі, втрат від інфляції у розмірі 83,88 грн., 3% річних у розмірі 40,78 грн., а також судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору в розмірі 192,10 грн. та з оплатою витрат на правову допомогу в розмірі 1 400 грн.

Суд, розглянувши заяву та додані до неї матеріали, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

За змістом ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, коли із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, у відповідності до положень пунктів 3, 4 частини 3 статті 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але, за аналогією, породжують цивільні права та обов`язки.

За приписами ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. При цьому, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч. 3 ст. 5 ЦК України).

Так, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки на момент виникнення між заявником та боржником договірних відносин, регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року (далі Закон України «Про житлово-комунальні послуги» 2004 року).

Житлово-комунальні послуги в розумінні ст. 1 вказаного Закону є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2004 року до житлово-комунальних послуг віднесено комунальні послуги, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків, а також послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2004 року встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Аналогічне визначення житлово-комунальних послуг міститься в статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року (далі Закон України «Про житлово-комунальні послуги» 2017 року), який набрав чинності 10.12.2017 року та був введений в дію з 01.05.2019 року (за винятком окремих положень).

Частиною 1 статті 12 вказаного Закону від 2017 року передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

При цьому, відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2017 року, до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлові послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

При цьому правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління регулюються Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

За визначенням п. 7 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону управителем багатоквартирного будинку (далі - управитель) є фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

За змістом ч. 1 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Істотними умовами договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є, зокрема, перелік послуг, права і обов`язки сторін, а також ціна на послуги (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають, зокрема, витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2016 року між ТОВ «ЗАРАЗ-2» як управителем та ОСОБА_1 як власником було укладено Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 270 від 16.09.2016 року (далі - Договір), за умовами якого управитель зобов`язується надавати власнику послуги з управління багатоквартирним будинком, включаючи допоміжні приміщення та прибудинкову територію будинку за адресою: АДРЕСА_2 , для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреба співвласників у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а власник зобов`язується сплатити управителю встановлену договором ціну, а також відшкодувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням будинком, у разі, коли управитель отримав на такі витрати згоду співвласників (п. 1.1 Договору).

Перелік послуг, що надає управитель власнику, встановлений в п. 2.1 Договору та є вичерпним.

Розмір і форма оплати послуг управителя визначені розділом 2 вказаного Договору.

Так, згідно п. 2.1 Договору ціна послуг та порядок її розрахунку визначається в Додатку № 1 до даного Договору. Зміна ціни послуг проводиться виключно у порядку, встановленому законом.

У разі постачання управителем власнику комунальних послуг, вартість таких послуг визначається згідно тарифів, визначених відповідно до закону.

Як вбачається з Додатку № 1 до Договору, станом на день його укладення ціна послуг з управління становить: за 1 кв.м. загальної площі для житлових приміщень (квартир) 6,48 грн., за 1 кв.м. загальної площі для житлових приміщень (квартир) для першого поверху 6,20 грн., тарифи за централізоване водопостачання холодної води та водовідведення за 1 куб.м. встановлено згідно тарифів виробника, затверджених у порядку, передбаченому законодавством, за електроенергію за 1 кВт згідно тарифів виробника, затверджених у порядку, передбаченому законодавством.

Крім того, в матеріалах справи міститься рішення виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26.04.2017 року № 136, яким погоджено відкориговані тарифи ТОВ «ЗАРАЗ-2» на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для споживачів за адресами: АДРЕСА_3 , а також № АДРЕСА_4 3, а саме для житлових приміщень (споживачі І групи - населення) встановлено вартість за 1 кв.м. загальної площі в будинках 7,99 грн., за 1 кв.м. загальної площі в будинках без урахування обслуговування ліфтів 7,25 грн.; для житлових і нежитлових приміщень (споживачі ІІ та ІІІ групи фізичні та юридичні особи) - встановлено вартість за 1 кв.м. загальної площі в будинках 10,92 грн., за 1 кв.м. загальної площі в будинках без урахування обслуговування ліфтів 9,92 грн.

Разом з тим, відомостей про внесення на підставі даного рішення відповідних змін до Договору в частині встановлення ціни за надані управителем послуги, в межах яких, з огляду на договірні засади надання житлово-комунальних послуг, має здійснюватись оплата, а також в інший спосіб доведення змісту таких змін до відома боржника, матеріали справи не містять.

В той же час, з наданих суду довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг від 12.07.2019 року та розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги, на які як на підтвердження розміру стягуваних сум посилається заявник, вбачається, що за травень 2019 року ОСОБА_1 до сплати нараховано за електроенергію - 1 711,92 грн., за послуги з управління багатоквартирним будинком 10 270,83 грн., що в сумі складає 11 982,75 грн., а також пені в розмірі 1 849,60 грн.; за червень 2019 року до сплати нараховано за електроенергію 99,12 грн., за послуги з управління багатоквартирним будинком 322,80 грн., що в сумі складає 421,92 грн., відтак, загальний розмір нарахованої ОСОБА_1 заборгованості за період з 01.05.2019 року по 30.06.2019 року становить 14 254,27 грн.

Разом з тим, враховуючи розмір площі квартири боржника в 40,4 кв.м., пред`явлені до стягнення суми заборгованості за період у два місяці суперечать встановленим розмірам цін за надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що в сукупності з відсутністю розрахунку обсягу наданих та спожитих послуг за електроенергію як підстави для нарахування відповідної заборгованості, дає підстави для висновку, що наданий суду розрахунок є необґрунтованим та не може у безспірному порядку доводити розмір та підстави заборгованості боржника за житлово-комунальні послуги.

Будь-яких інших доказів на підтвердження існування обставин, на які заявник посилається як на підставу для задоволення своїх вимог, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи правову природу грошових зобов`язань, передбачених ст. 625 ЦК України, а також пені, як похідних від основного зобов`язання боржника, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 3% річних, інфляційних втрат та пені у пред`явленому заявником розмірі.

Відтак, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про те, що додані до заяви про видачу судового наказу письмові докази не можуть підтвердити наведені в заяві доводи, відтак, слугувати доказом виникнення та порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Щодо вимоги заявника про стягнення з боржника на його користь суми сплаченого судового збору у розмірі 176,20 грн. суд зазначає, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 164 ЦПК України, які є спеціальними нормами, що регулюють питання сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу, у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Крім того, враховуючи, що нормами розділу ІІ ЦПК України, якими визначається процесуальний порядок наказного провадження, не врегульовано порядку розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне застосувати до даних правовідносин аналогію закону, а саме правила розподілу судових витрат, встановлені ст. 141 ЦПК України, ч. 2 якої передбачено, що у випадку відмови в задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

За таких обставин, оскільки у видачі судового наказу відмовлено, правові підстави для стягнення з боржника витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 160-165, 352-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРАЗ-2» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, боржник ОСОБА_1 відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим Кодексом, після усунення її недоліків.

Заявник має право звернутися в суд з тими самими вимогами у позовному провадженні.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Суддя: Р. М. Лялик