1Справа № 332/4548/18 2/335/1498/2019
06 червня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Геєць Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення недонарахованої премії у розмірі 20%, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, 3-х середніх заробітних плат, середньої заробітної плати з дня звільнення по день фактичного розрахунку, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення недонарахованої премії у розмірі 20%, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, 3-х середніх заробітних плат, середньої заробітної плати з дня звільнення по день фактичного розрахунку (по день винесення рішення суду), мотивуючи свої вимоги тим, що він перебував в трудових відносинах з ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», перебував на посаді слюсаря - ремонтника бригади по технічному обслуговуванню та ремонту механообладнання з 10.10.1996 року по 02.10.2018 року. З липня 2017 року по серпень 2018 року, відповідач премію у розмірі 20% (від окладу та бригадирських 5%) не виплачував.
Позивач розірвав трудовий договір з власної ініціативи відповідно до ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію 02.10.2018 року, але в день звільнення ані премія у розмірі 20%, ані компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, ані 3 середні заробітні плати, сплачено не було.
Позивач посилаючись на те, що оскільки відповідач при звільненні в повному обсязі не розрахувався з ним, просить суд стягнути з відповідача премію у розмірі 20% від (посадового окладу + бригадирських (5% від окладу)) за період роботи з 01.10.2017 року по 31.08.2018 року в загальній сумі 9 516,99 грн., компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період роботи з 01.10.2017 року по 31.08.2018 року, що складає 740,68 грн., три середні заробітні плати при виході на пенсію, що передбачено п. 9.5 Колективного договору ПАО «ЗАлК» у розмірі 18 853, 95 грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 02.10.2018 року по день фактичного розрахунку (по день винесення рішення суду).
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2019 року дана позовна заява направлена до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю.
Ухвалою суду Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2019 року позовна заява залишена без руху.
04.04.2019 року позивачем усунуті недоліки на виконання ухвали суду від 22.03.2019 року.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 05.04.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини не явки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням положень ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України та думки позивача щодо заочного розгляду справи, викладеної в його заяві, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши обставини справи, та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», де займав посаду слюсаря - ремонтника бригади по технічному обслуговуванню та ремонту механообладнання, з 10.10.1996 року по 02.10.2018 року.
На підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України позивач був звільнений у зв`язку з виходом на пенсію (наказ № 02-139/к від 01.10.2018 року).
Відповідно до наданої позивачем до суду табуляграм за 2017-2018 роки, ОСОБА_1 заробітну плату у вигляді премії у розмірі 20% не отримував.
Аналізуючи наданий позивачем розрахунок премії у розмірі 20% (від окладу + бригадирські 5%), який зроблено на підставі табулеграмм, враховуючи, що відповідач зазначені обставини у відзиві на позовну заяву не оспорює, контр-розрахунок не надав, тому суд вважає їх визнаними, що в силу положень ст. 82 ЦПК не підлягає доказуванню.
Суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення премії у розмірі 20% (від окладу + бригадирські 5%) за період з 01.10.2017 року по 31.08.2018 року в загальній сумі 9516,99 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.
Суд аналізуючи питання стосовно компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати приходить до висновку що у відповідності до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року N108/95-ВР: у разі затримки виплати зарплати роботодавець зобов`язаний компенсувати працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Згідно зі ст. 1, 2 Закону України від 19 жовтня 2000 року N 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації усіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) затвердженого Постановою КМУ від 21.02.2001 № 159.
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін (за даними Держстату України за період невиплати грошового доходу). При цьому до розрахунку не включається індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід.
Компенсація нараховується з урахуванням величини приросту індексу споживчих цін для кожного місяця окремо, якщо індекс споживчих цін, обчислений шляхом множення місячних індексів за період невиплати грошового доходу, перевищує 100 %.
Відповідно до п/п. 14.1.48 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI, із змінами та доповненнями (далі - Кодекс), заробітна плата для цілей розділу IV - це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.
Підпунктом 2.2.8 п. 2.2 розділу 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. N5 (далі - Інструкція), передбачено, що суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати включаються до фонду додаткової заробітної плати, тобто прирівнюються до заробітної плати.
На підставі п. 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України від 13.01.2004 №5: «фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством.
До складу фонду додаткової заробітної плати входять: згідно пп.2.2.8 Інструкції «суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплат.».
Враховуючи, що відповідач вчинив затримку у виплаті заробітної плати більш ніж на один місяць, останній зобов`язаний здійснити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін (за даними Держстату України за період невиплати грошового доходу). При цьому до розрахунку не включається індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід.
Компенсація нараховується з урахуванням величини приросту індексу споживчих цін для кожного місяця окремо, якщо індекс споживчих цін, обчислений шляхом множення місячних індексів за період невиплати грошового доходу, перевищує 100 %.
Враховуючи, що відповідач контр-розрахунок не надав, проаналізувавши розрахунок позивача щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, суд приходить до висновку, що загальна сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (на суму недоплаченої премії за період роботи з 01.10.2017 року по 31.08.2018 року, підлягає стягненню з відповідача у розмірі 740,68 грн.
Згідно п. 9.5 Колективного договору ПАО «ЗАлК» та наказу на звільнення №02-139/к від 01.10.2018 року, позивач повинен був отримати при звільненні матеріальну допомогу у розмірі 3-х середніх заробітних плат, проте така виплата здійснена не була.
Із розрахунку позивача вбачається, що розмір матеріальної допомоги у розмірі 3-х середніх заробітних плат складає 18 853 грн. 95 коп. (із розрахунку середньомісячна заробітна плата 6284,65 х3), яка підлягає стягнення з відповідача.
Даний спір виник в сфері трудових відносин та регулюється Кодексом законів про працю України.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Ч. 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.
Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р.
Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Отже, розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку становить 101751,39 грн., з розрахунку: 170 робочих дня (з 02.10.2018 року по 06.06.2019 року) х 598,53 грн.
В порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 2,3,10-12,13,81,82,141,263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення недонарахованої премії у розмірі 20%, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, 3-х середніх заробітних плат, середньої заробітної плати з дня звільнення по день фактичного розрахунку - задовольнити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Суддя: Ю.В. Геєць